Справа № 300/5082/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5082/23 пров. № А/857/24155/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року щодо встановлення судового контролю (прийняту суддею Гомельчук С.В., в м.Івано-Франківськ, у порядку письмового провадження) у справі № 300/5082/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

Мельникович Дмитро Юрійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 36 сесії восьмого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 15.06.2023 № 125-36; зобов`язати Івано-Франківську міську раду передати в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,5956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року визнано протиправним та скасовано рішення 36 сесії восьмого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 15.06.2023 № 125-36 в частині відмови ОСОБА_1 у передачі в оренду, терміном 49 років, земельної ділянки площею 0,5956 га, розташованої в АДРЕСА_1 для ведення фермерського господарства. Зобов`язано Івано-Франківську міську раду на найближчій сесії повторно розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_1 в інтересах якого діє Мельникович Дмитро Юрійович, про передачу ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки площею 0,5956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835 за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 49 років.

Постановою Верховного Суду від 07 листопада 2024 року залишено без змін рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2024у справі № 300/5082/23.

Мельникович Дмитро Юрійович (далі представник заявника), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі- заявник) 14.05.2025 звернувся до суду із заявою у порядку ст. 382 КАС України, в якій просив: зобов`язати Івано-Франківську міську раду подати звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №300/5082/23; за наслідками розгляду звіту постановити ухвалу про відмову у прийняті звіту та накласти штраф на керівника Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що за мотивувальною частиною рішення, суд вказав про наявність у заявника права відповідно до приписів ст. 377 ЦК України на отримання в оренду земельної ділянки (кадастровий номер 1:01:004:0835). Обираючи належний спосіб захисту прав судом було зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про передачу йому в оренду земельної ділянки пл. 05956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835. Водночас, на думку представника заявника відповідач при повторному розгляді повинен був враховувати висновки суду про те, що ОСОБА_1 має право на отримання в оренду земельної ділянки відповідно до приписів ст. 377 ЦК України, проте Івано-Франківська міська рада повторно відмовила у передачі в оренду земельної ділянки. Стверджує, що заходи вжиті відповідачем задля виконання судового рішення є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення із неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги покликаються на те, що відповідач при повторному розгляді його клопотання повинен був враховувати висновки суду про те, що він має право відповідно до приписів ст. 377 Цивільного кодексу України на отримання в оренду земельної ділянки (кадастровий номер 1:01:004:0835). Зазначає, що суд першої інстанції, визнаючи формальне виконання відповідачем рішення суду, не врахував відсутність поновлення порушеного права заявника, а отже наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Івано-Франківську міську раду Івано Франківської області подати звіт про виконання судового рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2023 року у справі №300/5082/23.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участю, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Івано-Франківською міською радою на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №300/5082/23, було повторно розглянуто клопотання (заяву) ОСОБА_1 про передачу в оренду земельної ділянки, за наслідками якого Івано-Франківська міська рада прийняла рішення №251-47 від 14.11.2024 про відмову у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,5956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835 за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Братківці, вул. Шевченка, терміном на 49 років.

Вказане свідчить, що відповідач виконав зобов`язання покладене на нього резолютивною частиною рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №300/5082/23.

Також, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що оцінка рішення Івано-Франківської міської ради від 14.11.2024 №251-47 не може бути здійснена в рамках і за процедурою, визначеною ст. 382 КАС України, оскільки таке рішення не було предметом розгляду у справі №300/5082/23.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до частини першої другої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведених правових норм слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, а виконання рішення забезпечується, зокрема, і шляхом встановлення судового контролю у виді подання звіту про виконання судового рішення.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач виконав зобов`язання покладене на нього резолютивною частиною рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №300/5082/23, оскільки було повторно розглянуто клопотання (заяву) ОСОБА_1 про передачу в оренду земельної ділянки, за наслідками якого Івано-Франківська міська рада прийняла рішення №251-47 від 14.11.2024 про відмову у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,5956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835 за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Братківці, вул. Шевченка, терміном на 49 років.

Також, постановою державного виконавця ВПВР УЗПВР в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 76923158 від 31 січня 2025 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 300/5082/23 виданого 15.01.2025 (а.с. 223)

Також, колегія суддів звертає увагу, що рішення Івано-Франківської міської ради №251-47 від 14.11.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,5956 га, цільове призначення 01.02 для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 1:01:004:0835 за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 49 років, за своєю суттю та правовими наслідками відповідає ознакам рішення суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, оскільки має зовнішню визначеність, є актом індивідуальної дії, ухваленим на підставі нових нормативних актів, і породжує нові юридичні наслідки для позивача.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі № 300/5082/23, без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар