Справа № 640/25045/19
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 рокусправа № 640/25045/19
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просить суд:

стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 12650,08 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він наказом Генерального прокурора України від 15.11.2019 №1538ц звільнений з посади прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру з 20.11.2019. Повну виплату належних коштів здійснено лише після звільнення 28.11.2019. Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З вказаних підстав позивач вважає протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки, починаючи з 20.11.2019 по день фактичної виплати премії за 14 робочих днів, тобто 28.11.2019 та наявність підстав для стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури преміювання працівників здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат к межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці. На підставі наказу від 27.11.2019 №97-зц позивачу виплачено премію за листопад 2019 року, який видано вже після звільнення позивача. Таким чином, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив. Позивач зазначає, що доводи, зазначені у відзиві представника Офісу Генерального прокурора про те, що розділом ІІ Порядок преміювання працівників та членів Комісії Положення № 234 не передбачено окремого проведення преміювання працівників, які звільняються, не заслуговують на увагу, оскільки, по-перше, відсутність таких положень не нівелює обов`язок роботодавця здійснити остаточний розрахунок (всіх сум, які належать до виплати) з працівником в день звільнення, а по-друге, зі змісту наказу від 27.11.2019 № 97-зи вбачається виплата премії відповідним категоріям, за виключенням працівників, розмір премії яким встановлено окремими наказами, тобто відповідач не тільки повинен був, а і мав можливість та здійснював преміювання відповідних працівників окремими наказами. Також, відсутність у відповідача належного механізму своєчасного нарахування та виплати премії особам, які мають на неї право при звільненні, та нездійснення цього відповідачем за наявності фактичної можливості, не може бути підставою для нестягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та порушувати мої права та законні інтереси. Крім того, посилання Відповідачем у відзиві на норми Положення № 234, як на обґрунтовану правову підставу для невчасного розрахунку при звільненні, при цьому, що ці питання регулюються Кодексом законів про працю і за їх невиконання передбачена відповідальність, є недоречними і такими, що не базуються на Конституції України та засвідчують, що Генеральна прокуратура України порушила межи своїх повноважень.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що згідно з Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2017 № 234 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2017 за № 1028/30896 (далі Положення) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, преміювання здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці. Премії виплачуються на підставі наказів Генеральної прокуратури України. Розділом ІІ вказаного Положення визначено порядок преміювання працівників, але порядку окремого проведення (видання наказу) преміювання працівників, які звільняються) не визначено. Тобто, розмір премії особам, що звільняються, визначається загальним наказом керівника органу прокуратури про преміювання за загальними результатами роботи щодо всіх працівників установи за відпрацьований період часу. Наказ про встановлення розміру преміювання прокурорських працівників Генеральної прокуратури України за листопад 2019 року, тобто за місяць в якому позивачем було відпрацьовано певний час до дня звільнення, керівником органу виданий 27.11.2019 за № 97-зц, і на підставі цього наказу 28.11.2019 ОСОБА_1 виплачено премії за 14 робочих днів листопада 2019 року. Ураховуючи, що виплату ОСОБА_1 премії за листопад 2019 року проведено в установленому законом порядку, відсутні правові підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді покладання обов`язку сплатити позивачу середній заробіток відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З.

Ухвалою суду від 05.02.2025 прийнято справу до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Замінено відповідача Генеральну прокуратуру України її процесуальним правонаступником Офісом Генерального прокурора.

Представником відповідача подано додаткові пояснення на позовну заяву.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 працював в органах прокуратури.

Наказом Генерального прокурора України від 15.11.2019 №1538ц позивача звільнено з посади прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури управління організації участі прокурорів в суді Департаменту представництва інтересів держави в суді Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури на підставі п. 9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру з 20.11.2019.

Цим же наказом доручено Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні позивачеві виплати при звільненні.

Позивач звернувся до Генеральної прокуратури України із запитом про надання інформації. У відповідь на запит позивачу надіслано лист Генеральної прокуратури України від 10.12.2019 №19/4-2358вих-19 та копії розрахункових листів з інформацією про складові нарахованих виплат з 2017 року по день звільнення.

Відповідно до розрахункового листа за листопад 2019 року позивачеві при звільненні позивачу нараховано компенсацію за невикористані 40 днів відпустки, індексацію доходів, заробітну плату за 14 робочих днів листопада 2019 року, яка складається з посадового окладу, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надбавки за вислугу років та щомісячної премії.

Однак, Генеральна прокуратура України в день звільнення, 20.11.2019, належні виплати не здійснила. Так, частково розрахунок був здійснений 21.11.2019, а виплата премії Позивачу за листопад 2019 року була здійснена лише 28.11.2019.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні прокурора не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з прокуратури.

Досліджуючи питання наявності порушення строку виплати премії, суд виходить з наступного.

Так, згідно з пунктом 1 розділу І Загальні положення Положення про преміювання працівників органів прокуратури, Національної академії прокуратури України та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 09.08.2017 №234 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2017 за №1028/30896 (далі - Положення №234), це Положення визначає підстави і порядок преміювання прокурорів, слідчих, працівників, що виконують функції з обслуговування, службовців, робітників органів прокуратури, працівників Національної академії прокуратури України (далі - працівники), а також членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - члени Комісії).

Пунктом 2 вказаного розділу Положення №234 передбачено, що преміювання працівників Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих прокуратур, Національної академії прокуратури України та членів Комісії здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці.

При цьому, за змістом пункту 7 розділу І Положення №234 премія не виплачується працівникам, зокрема, при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, за винятком виходу на пенсію, звільнення за станом здоров`я, відрядження для роботи у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів, Національній академії прокуратури України чи в інших органах у визначених законом випадках, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, у порядку переведення на інше місце роботи, а також у разі застосування заборони, передбаченої Законом України Про очищення влади.

Зі змісту вказаних норм видно, що преміювання працівників Генеральної прокуратури України здійснюється щомісяця пропорційно до відпрацьованого часу в зазначених межах.

Водночас, позивач підпадає під винятки, коли при звільненні з роботи в місяці, за який здійснюється преміювання, премія виплачується, а відтак позивач мав право на премію пропорційно до відпрацьованого часу в межах фонду преміювання, затвердженого в кошторисах, та економії фонду оплати праці, в місяці, в якому його звільнено - листопад 2019 року.

Отже, премія, яка належала до виплати позивачу, відповідно до вказаного наказу про звільнення, мала бути виплачена при звільненні.

Посилання представника відповідача, як на підставу для відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на те, що розділом ІІ Порядок преміювання працівників та членів Комісії Положення №234 не передбачено окремого проведення преміювання працівників, які звільняються, судом до уваги прийнято бути не може, оскільки (1) відсутність таких положень не нівелює обов`язок роботодавця здійснити остаточний розрахунок (всіх сум, які належать до виплати) з працівником в день звільнення, (2) зі змісту наказу від 27.11.2019 №97-зц вбачається виплата премії відповідним категоріям, за виключенням працівників, розмір премії яким встановлено окремими наказами, тобто відповідач не тільки повинен був, а і мав можливість та здійснював преміювання відповідних працівників окремими наказами.

Інакше кажучи, відсутність в ОГП належного механізму своєчасного нарахування та виплати премії особам, які мають на неї право при звільненні, та нездійснення цього відповідачем за наявності фактичної можливості, не може бути перекладено тягарем на таку особу та, відповідно, бути підставою для не стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд додатково зазначає, що посилання відповідача у відзиві на норми Положення №234 як на обґрунтовану правову підставу для нездійснення повного розрахунку при звільненні, прямо суперечать нормам КЗпП України.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до змісту пункту 2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є розрахована згідно з пунктом 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

З наявної в матеріалах справи копії довідки відповідача від 15.04.2025 №21-253 зп видно, що загальна сума заробітної плати за останні два місяці (вересень та жовтень 2019 року) проходження служби позивача становить 67994,55 грн, у тому числі за 21 днів вересня 2019 року 35152,31 грн, за 22 дні жовтня 2019 року 32842,24 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 1581,27 грн (67994,55 грн / 43 робочих днів).

Отже, сума середнього заробітку за період несвоєчасної виплати премії з 21.11.2019 (наступний день, за днем звільнення та невиплати премії) по 27.11.2019 (попередній день за днем здійснення виплати премії позивачу - відновлення його права) становить 11068,89 грн (7 робочих днів * 1581,27 грн).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірності своїх дій.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи вбачається допущення протиправних дій, які не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати премії при звільненні за період з 21.11.2019 по 27.11.2019 у розмірі 11068,89 грн.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати премії при звільненні за період з 21.11.2019 по 27.11.2019 у розмірі 11 068,89 грн (одинадцять тисяч шістдесят вісім гривень вісімдесят дев`ять копійок).

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора код на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна