Справа № 520/15109/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 р. Справа № 520/15109/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.08.25 по справі № 520/15109/25

за позовом Головного управління ДПС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Харківській області (надалі також - позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 ( надалі також - відповідач), в якому просить суд:

- стягнути до бюджету України з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму податкового боргу в загальному розмірі 103171,26 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.25 позов задоволено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Харківським окружним адміністративним судом не враховано те, що ОСОБА_1 не отримував податкові повідомлення -рішення, а також податкову вимогу. Також вважає, що позивачем не надано до суду належних доказів направлення цих документів відповідачу, через що відсутні правові підстави вважати такі рішення врученими в розумінні ст.42 ПК України. За таких умов, визначені грошові зобов`язання не набули статусу узгоджених, та, як наслідок, стягнення податкового боргу в судовому порядку є передчасним. Також вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином надані податковим органом докази в підтвердження вручення відповідачу податкових повідомлень - рішень №7-2004 UA0045982 від 17.08.2023 р. та №7-2004 UA00045982 від 27.06.2024. Також судом не взято до уваги, що останні не містять інформації, про те, які саме документи надсилалися в конвертах, на корінцях вказаних податкових повідомлень-рішень відсутні відмітки податкового органу про дату їх направлення платнику податків. Поштові чеки, надані на підтвердження направлення податкових повідомлень-рішень не дають можливості встановити дату його направлення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає не задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки .

Судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, ОСОБА_1 має податковий борг у загальному розмірі 103171,26 грн. по наступним податкам:

1. Орендна плата з фізичних осіб у розмірі 103115,42 грн., який виник у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом згідно:

50275,68 грн. - податкове повідомлення рішення № 7-2004 UA0045982 від 17.08.2023;

52839,74 грн. - податкове повідомлення рішення № 7-2004 UA00045982 від 27.06.2024;

2. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 55,84 грн., який виник у зв`язку з несплатою узгоджених податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом згідно: 55,84 грн. - залишок від сплати згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1-2023-UA00045982 від 27.06.2024.

Наявність суми податкового боргу підтверджується даними інтегрованих карток платника податків.

Податкова вимога по відповідачу сформована 29.01.2015 № 49-25 та направлена платнику засобами поштового зв`язку, вважається врученою.

Податкова вимога є дійсною, в судовому порядках не оскаржувалася, не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має податковий борг, який в добровільному порядку не сплачено, позивачем дотримано процедуру його стягнення, що є підставою для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику врегульовані Податковим Кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.18. статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу.

Стягненню несплачених у зазначені вище строки грошових зобов`язань передує певна процедура, визначена Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Зміст вказаних правових норм свідчить, що законодавець встановлює певні процедури, яких має дотриматись контролюючий орган до звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу - направлення платнику податків податкового повідомлення-рішення (у випадку донарахування податкового зобов`язання контролюючим органом), узгодження суми податкового зобов`язання; направлення податкових вимог.

При цьому, момент узгодження суми податкового зобов`язання законодавець пов`язує або з подачею податкової декларації, або з отриманням платником податків податкового повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов`язання, за винятком випадків оскарження такого податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що податковий борг ОСОБА_1 виник, зокрема, на підставі податкових повідомлень рішень № 7-2004 UA0045982 від 17.08.2023; № 7-2004 UA00045982 від 27.06.2024; № 1-2023-UA00045982 від 27.06.2024.

Наведені вище податкові повідомлення-рішення направлені ГУ ДПС у Харківській області за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Податкове повідомлення-рішення № 7-2004-UA0045982 від 17.08.2023 було вручено ОСОБА_1 особисто. У матеріалах справи наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 034 з підписом ОСОБА_1 , що безпосередньо підтверджує факт отримання ним 08.09.2023 зазначеного податкового повідомлення-рішення. Отже, стверджуючи в апеляційній скарзі про неотримання податкових повідомлень-рішень чи податкової вимоги, спростовується матеріалами справи.

Щодо податкових повідомлень-рішень № 7-2004-UA00045982 від 27.06.2024 та № 1-2023-UA00045982 від 27.06.2024, то такі поштові відправлення не було вручено платнику та повернуто листи на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень як протягом 60 календарних днів, що настають за днем його отримання, так і в цілому, матеріали справи не містять і судом таких не встановлено.

Таким чином, податкові зобов`язання за такими податковими повідомленнями-рішеннями набули статусу узгоджених.

Враховуючи, що відповідачем не сплачено визначені податковим органом грошові зобов`язання в добровільному порядку, останні набули статусу податкового боргу.

Судом встановлено, що 29.01.2015 податковим органом сформовано податкову вимогу № 49-25 про, яка направлена боржнику за його податковою адресою: вул. Будьонного 8, Золочів, Богодухівський р-н, Харківська обл.,62203 та повернута із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Доказів оскарження податкової вимоги судом не встановлено, отже вимога є чинною, з дати її винесення податковий борг відповідачем в повному обсязі не погашався та не переривався, що підтверджується інтегрованими картками.

Доводи скаржника про не вручення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Згідно із абз. 3 п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що рішення податкового органу повинно бути надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням, не можливість її вручення через незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, свідчить, що таке рішення вважається врученим платнику податків у день вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення.

Водночас, жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган повторно надсилати рішення у випадку його повернення чи здійснювати заходи для з`ясування причин його невручення.

Враховуючи зазначене вище правове регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення надіслані в порядку встановленому ПК України, за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.

Крім того, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Враховуючи, що податкові повідомлення-рішення від 27.06.2024 та податкову вимогу від 29.01.2015 направлено податковим органом за адресою реєстрації відповідача, проте повернуто з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, останні слід вважати врученими ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення.

Доводи апелянта, що вказані докази не є належними, оскільки не місять інформації про документи, які направлялись поштою, колегія суддів вважає помилковими .

Пунктом 8 Правил надання послуг поштового зв`язку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270) передбачено, що оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно п. 11 Правил № 270 поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/ вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п. 19 Правил № 270 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Колегія суддів зазначає, що Правила № 270 не встановлюють вимог до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення в частині зазначення реквізитів документа, що надсилається.

При цьому, Правилами визначено окремі категорії поштових відправлень: рекомендовані листи та листи з оголошеною цінністю; з описом вкладення можуть бути лише листи з оголошеною цінністю; до інших видів листів опис вкладення не передбачений.

Такі висновки сформовані Верховним Судом в постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №140/30/20.

Крім того, податковим законодавством також не встановлено додаткових вимог до надсилання рішень податкового органу (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) окрім обов`язку надсилати їх за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням.

Щодо доводів апелянта , що на корінцях вказаних податкових повідомлень-рішень відсутні відмітки податкового органу про дату їх направлення платнику податків, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків регулюється Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204 (далі - Порядок).

Згідно з приписами якого відсутні вимоги стосовно наявності відміток податкового органу на корінцях податкових повідомлень-рішень про дату їх направлення платнику, якщо такі податкові повідомлення-рішення направлялися засобами поштового зв`язку листом з повідомленням про вручення (розділ 3 Порядку).

Щодо доводів апелянта, що поштові чеки, надані на підтвердження направлення податкових повідомлень-рішень не дають можливості встановити дату його направлення, колегія суддів зазначає наступне.

З даних вказаних на чеках вбачається, що податкове повідомлення - рішення № 7-2004-UA0045982 від 17.08.2023 платнику засобами поштового зв`язку було направлено 30.08.2023 (ШКІ № 034), а повідомлення-рішення № 7-2004-UA00045982 від 27.06.2024 14.08.2024 (ШКІ № 561).

Враховуючи, що податковим органом підтверджено обставини безперервності податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з виникнення податкового боргу, стосовно суми якого направлялась податкова вимога до звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу, а саме: з метою погашення податкового боргу контролюючим органом сформовано податкову вимогу, проте зазначені заходи не призвели до задовільного результату - сума боргу відповідачем погашена не була, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що позивачем дотримано вимоги податкового законодавства щодо процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 ПК України).

За приписами пункту 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що станом на час звернення контролюючого органу до суду та прийняття судового рішення за ним рахувався податковий борг у розмірі 103171,26 грн

Доказів погашення суми боргу матеріали справи не містять та відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Харківській області.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 по справі № 520/15109/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова