Справа № 145/1378/25
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/1378/25
Провадження №2-а/145/15/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" листопада 2025 р. селище Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Копилової Л. В. ,
з участю секретаря судових засідань Крикливої М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА№ 5767186 від 20.09.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн., провадження у справі просив закрити.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно вказаної постанови його піддано адміністративному стягненню за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що він 20 вересня 2025 року о 18 год. 51 хв. у селищі Тиврів по вулиці Злагоди керував транспортним засобом - електроскутером марки Maxxter Leon, який не зареєстрований в установленому законом порядку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії та з відсутнім мотошоломом, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1 і п.30.1 Правил дорожнього руху України.
Вважає дану постанову незаконною, так як належний йому транспортний засіб - мопед має потужність двигуна 2,5 кВт, про що він повідомив працівників поліції, які його зупинили. Транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Враховуючи вказану обставину мопед, яким він керував не може визнаватися механічним транспортним засобом, він не підлягає реєстрації, на нього не потрібно мати посвідчення водія відповідної категорії та мотошолом, а він не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
На розгляд справи позивач ОСОБА_1 не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, раніше в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача Мушенко С.В. на розгляд справи до суду не з`явився. Раніше при розгляді справи позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Судом установлено, що 20 вересня 2025 року інспектором 1 взводу 1 роти ВП № 2 (місто Гнівань) Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Мушенком С.В. винесено постанову серії ЕНА № 5767186, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та те, що він керував транспортним засобом - електроскутером Maxxter Leon, який не зареєстрований в установленому законом порядку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії та з відсутнім мотошоломом, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1 і пункт 30.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За визначенням п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи)при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Частиною 6 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.
Правове регулювання суспільних відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання встановлюються Законом України «Про дорожній рух» ".
Відповідно до ст.14 зазначеного Закону, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п.1.10 ПДР наведені терміни, що використовуються у цих Правилах та мають наступне значення: транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З аналізу вищенаведених положень вбачається, що критерієм для розмежування понять "транспортний засіб" та "механічний транспортний засіб" є наявність двигуна внутрішнього згорання або потужність електродвигуна. Тобто транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує вказаним визначенням 3 кВт межу.
Згідно з п. 1.10 ПДР України мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Отже, порівнявши поняття "транспортний засіб", "механічний транспортний засіб" та "мопед" можна дійти до висновку, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.
Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 01.03.2018 року у справі №278/3362/15-кПДР розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб» та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
Пунктом 2.1 «а» ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. П.п. «а» п.2.1 ПДР передбачає обов`язок мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом для водіїв саме механічних транспортних засобів, а тому вказано норма має застосовуватись системно разом з п.2.13 ПДР. При цьому, з системного аналізу положень п.1.10 та п.2.13 ПДР випливає, що пристрої (електровелосипед, електроскутер і т.д.) у яких потужність електромотора до 3кВт, не є механічним транспортним засобом у розумінні п.1.10 ПДР, а отже на них не розповсюджуються вимоги п.2.13 стосовно права на управління транспортними засобами категорії А1 з потужністю мотора від 3 кВт до 4кВт тільки при наявності «посвідчення водія на право керування ТЗ відповідною категорією.
Таким чином, у відповідності до визначень, закріплених у Правилах дорожнього руху України, електроскутер, яким керував позивач не може визнаватись механічним транспортним засобом.
Враховуючи зазначене, особа, яка керує вказаним електроскутером Maxxter Leon, потужність двигуна даного пристрою становить 2500 Вт, не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п.2.1 «а» ПДР може нести виключно водій механічного транспортного засобу, яким вказаний електроскутер не є.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Наведене дає підстави для висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
А тому, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА№ 5767186 від 20.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень, а провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.
Керуючись ст.ст.126, 293 КУпАП, ст.139, 241-246, 286 КАС України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА№ 5767186 від 20.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок понесених судових витрат по сплаті судового збору з ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2025 року .

Суддя Л. В. Копилова