Справа № 580/6817/24
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6817/24 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чигиринської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А

09.07.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_2 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Чигиринської міської ради (далі - відповідач; Чигиринська міськрада), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Чигиринської міської ради за письмовим зверненням про взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов від 19 квітня 2024 року та 29 травня 2024 року;

- зобов`язати Чигиринську міську раду у встановленому законом порядку взяти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України, із роз`ясненням учасникам справи , що заявлений спір відноситься до юрисдикції загального суду та має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.09.2024, 16.10.2024 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відновити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що внаслідок бездіяльності відповідача порушуються його права на отримання обґрунтованої відповіді на письмове звернення, визначені ст.40 Конституції України та ст. ст. 15, 18 Закону України "Про звернення громадян".

Позивач також звернув увагу, що Чигиринською міськрадою не виконано обов`язку щодо об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки його звернення.

ОСОБА_1 відмітив, що навіть якщо відповідач прийме рішення про постановку на облік щодо покращення житлових умов позивача - це буде лише підтвердження того, що позивач має право на такий вид пільги і аж ніяк не фактичною реалізацією цього права, що дійсно було б у сфері цивільно-правових відносин.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі:

1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;

2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання;

3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що ухвала суду першої інстанції постановлена в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог (про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов) виходив з того, що спірні правовідносини стосуються житлових прав позивача, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані саме на захист права на отримання житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Право на судовий захист визначено в ч. 1 ст. 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 дійшла висновку, що до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо Позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оспорений запис.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції предметом спору в цій справі (позовні вимоги щодо яких закрито провадження) є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Отже, спір у цій справі (позовні вимоги щодо яких закрито провадження) не пов`язаний із захистом прав та інтересів позивача у сфері саме публічно-правових відносин, оскільки суть спору полягає в оспорюванні житлових прав позивача та спрямовані саме на захист права на отримання житлового приміщення, що є сферою приватноправових відносин.

Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами 1, 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 826/7876/17, від 31 липня 2019 року у справі № 815/3656/16, від 04 травня 2022 року у справі № 640/17110/21, від 13 квітня 2022 року у справі № 640/7210/19, від 14 лютого 2024 року у справі № 480/435/21.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що даний спір має приватно-правовий характер і на вирішення такого спору не поширюється компетенція адміністративного суду, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що заявлені ним позовні вимоги стосуються його права на отримання обґрунтованої відповіді на письмове звернення та невиконання Чигиринською міськрадою обов`язку щодо об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки його звернення , колегія суддів оцінює критично, оскільки з прохальної частини позовної заяви вбачається, що останній просив, зокрема зобов`язати відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внести його до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що Черкаським окружним адміністративним судом оскаржуваною ухвалою було закрито провадження у цій справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення його до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в той час як в іншій частині позовних вимог, які стосуються його права на отримання обґрунтованої відповіді на письмове звернення та невиконання Чигиринською міськрадою обов`язку щодо об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки його звернення, провадження у справі закрито не було.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи встановлені вище обставини справи та їх правове регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для закриття провадження у цій адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача взяти позивача на облік потребуючих поліпшення житлових умов та внесення його до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства) з одночасним роз`ясненням ОСОБА_1 можливості звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 27 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Безименна

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма