Справа № 566/1181/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 566/1181/25 пров. № А/857/39464/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року (суддя Лободзінський А.С., час ухвалення 09:30 год., місце ухвалення селище Млинів Рівненської області, дата складання повного тексту 16.09.2025),

в адміністративній справі №566/1181/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У серпні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПП в Рівненській області ДПП, в якому просив: 1) скасувати постанову серії ЕНА № 5305043 від 24.07.2025 року відносно ОСОБА_1 , яку постановив поліцейський 1 взводу 3 батальйону УПП в Рівненській області сержант поліції Ніколайчук Тетяна Василівна; 2) справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідач позовних вимог не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 16.09.2025 адміністративний позов задоволено. Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5305043, винесену відносно ОСОБА_1 поліцейським 1-го взводу 3-го батальйону УПП в Рівненській області Ніколайчук Тетяною Василівною у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 510 гривень - скасовано. Провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим у зв`язку з невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, при ухваленні рішення судом неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, а тому це рішення суду підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про непогодження із висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення. Вважає апелянт, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а поліцейський при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень та процес розгляду справи зафіксований відповідними технічними приладами із функціями фото - і кінозйомки, відеозапису, який особливостями його збереження поділений на кілька файлів. Вважає апелянт, що надані відеозаписи є належним доказом, який доводить правомірність дій працівника поліції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. При цьому окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції ухвалив законне і вмотивоване рішення. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

24.07.2025 року поліцейським 1-го взводу 3-го батальйону УПП в Рівненській області ДПП Ніколайчук Т.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5305043, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.3).

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 24.07.2025 о 16 год. 32 хв., керуючи транспортним засобом марки "FIAT DUCATO" номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці автодороги - вул.Польова в с. Набережне Дубенського району Рівненської області, порушив вимоги п.9.2 «а» ПДР - не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед закінченням руху та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом на вимогу працівника поліції, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погодившись із прийнятою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, перевіривши оскаржене рішення суду на предмет законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2 «а» ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відносно питання щодо наявності в діях позивача ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, неподання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом на виконання вимог п.9.2 «б» ПДР, то колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів вини позивача у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Так, згідно оскаржуваної постанови поліцейського серії ЕНА №5305043 24.07.2025 року, керуючи транспортним засобом марки "FIAT DUCATO" номерний знак НОМЕР_1 24.07.2025 о 16:32 год. на ділянці автодороги - вул.Польова в с. Набережне Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед закінченням руху, чим порушив п.9.2 «а» ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Також вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав відеозаписи clip (468811).mp4, clip_0 (468811).mp4, clip_1.mp4, clip_2.mp4, clip_3.mp4, IMG_1.mp4.

Вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом ІМС_1. mp4 із відеореєстратора, встановленого у службовому транспортному засобі, на якому вбачається рух транспортного засобу "FIAT DUCATO" н.з. НОМЕР_1 , водій якого перед зупинкою транспортного засобу не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного (правого) напрямку.

Додатково факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з портативного відеореєстратора поліцейського № 468811 - технічний засіб поліцейського Ніколайчук Т.В. та № 468077 - технічний засіб поліцейського Бородавка А.О., що є належними і допустимими доказами, з огляду яких прослідковується і судом встановлено

спілкування поліцейських з позивачем.

На відеозаписі с1ір(468811) та с1ір_1 зафіксовано, що поліцейський підійшов до транспортного засобу та повідомив водію про причину зупинки. У відповідь водій пояснив, що у нього вийшов з ладу покажчик повороту, у зв`язку з чим він увімкнув сигнал аварійної зупинки.

У подальшому поліцейський неодноразово звертався до водія з вимогою пред`явити документи, передбачені пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, а саме: посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Однак позивач відмовлявся виконати зазначену законну вимогу.

У зв`язку з відмовою водія пред`явити документи, поліцейські скористалися технічними можливостями інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та встановили, що водієм є ОСОБА_1 .

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що з відеофайлів, які відтворюють відеозапис з нагрудної камери працівників поліції №468811, №468077 видно, що відеозаписи всупереч Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, не містять системних налаштувань та не відображають точних часу і дати події адміністративного правопорушення та здійснення поліцейськими провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими, так як пунктом 9 розділу VШ Інструкції зазначено, відеозаписи працівникам органу, підрозділу поліції видаються в тому вигляді, в якому вони були збережені на док-станції, - без коригування.

Апеляційний суду зауважує, що надані відеофайли дійсно не містять системного часу, що є наслідком технічних налаштувань відеореєстратора. Однак це не повинно бути підставою для відмови у визнанні відеофіксації допустимим доказом, оскільки безперервність та хронологія подій можуть бути підтверджені іншими факторами.

Колегія суддів вважає, що відсутність на досліджених відеофайлах системного часу не може бути самостійною і безумовною підставою для висновку про протиправність вцілому постанови поліцейського та необхідність її скасування за наявності належних доказів вини позивача у вчиненні відповідних адміністративних правопорушень.

Щодо записів на окремі відеофайли, то як пояснив відповідач, при вивантаженні відеозаписів на сервер, такий автоматично створює окремі файли, що може призводити до розбиття одного безперервного запису на кілька частин. Це є стандартною процедурою, обумовленою технічними характеристиками програмного забезпечення, що використовується для збереження відео. Зазначені відеофайли є частинами одного безперервного відеозапису, що фіксує хронологічну послідовність подій 24 липня 2025 року, без будь-яких перерв - це підтверджується логікою хронології подій, відображеною в даних файлах, що дозволяє точно відслідковувати послідовність подій.

Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги те, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було дотримано процедуру, зокрема, ОСОБА_1 мав змогу скористатися своїм правом на правову допомогу та заявити відповідні клопотання відповідно до статті 268 КУпАП. Протягом розгляду справи він не заявив бажання надавати додаткові докази чи пояснення. Всі його дії та бажання були чітко зафіксовані на відеозаписах, що свідчить про відсутність будь-яких перешкод з боку поліцейських щодо реалізації ним своїх процесуальних прав. Всі дії поліцейських були в межах правового поля і здійснювались відповідно до вимог КУпАП. ОСОБА_1 був проінформований про свої права, включаючи право на юридичну допомогу та право на надання пояснень і доказів.

Таким чином, розгляд справи не можна вважати формальним, оскільки він проводився згідно з вимогами законодавства і не порушував прав позивача.

Отже, наявні у матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеним факт порушення з боку позивача п.9.2 «а» Правил дорожнього руху, а також не предявлення на вимогу поліцейських посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом та відповідно, вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у позивача не було обовязку виконувати вимогу працівника поліції щодо предявлення посвідчення водія, оскільки працівниками поліції не було доведено правомірності зупинення керованого позивачем транспортного засобу.

Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини і наведене правове регулювання досліджуваних правовідносин вказують на відсутність підстав для скасування спірної постанови, винесеної 24.07.2025 року поліцейським 1-го взводу 3-го батальйону УПП в Рівненській області ДПП Ніколайчук Т.В. серії ЕНА №5305043 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 510 гривень.

У зв`язку із встановленим, являються помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, то з урахуванням приписів статті 139 КАС України немає підстав для відшкодування позивачу судових витрат.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, сформував висновки, які не відповідають обставинам справи та порушив норми матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з наведених вище підстав та обґрунтованості доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2025 року в адміністративній справі №566/1181/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття провадження у справі скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська
Повний текст постанови суду складено 27.11.2025 року