Справа № 420/143/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/143/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, дії та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до військової частина НОМЕР_1 (далі - відповідач, НОМЕР_1 ), у якому з урахуванням ухвали від 07.01.2024 року про повернення позовних вимог в частині, просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 по 05 січня 2025 включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3590,03 грн. кожного місяця за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 по 05 січня 2025 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

- визнати протиправно бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог у позові зазначено, що ОСОБА_1 з грудня 2021 року по січень 2024 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 та наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.11.2024 № 578 був звільнений з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2024 № 374, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 05.01.2025. Проте, під час проходження військової служби йому не нараховувалась та не була виплачена індексація грошового забезпечення в повному розмірі. Позивач вказує, що в порушення абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" відповідачем не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 по 05 січня 2025, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, відповідно до постанови КМУ №704. Відтак позивач вважає, що належна йому сума індексації, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, розраховується як різниця між сумою індексації березня 2018 року і розміром підвищення доходу та становить 3590,03 грн. щомісячно. З наведеного питання позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з проханням нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з січня 2022 року по січень 2025 року відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Однак листом військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2024 № 1528/16/12534 було відмовлено. Вважаючи протиправною відмову відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 по 05 січня 2025, позивач звернувся до суду з даним позовом. Також позивачем заявлені вимоги щодо компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

28.01.2025 року до суду надійшов від військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач вказує, що індексація грошового забезпечення в частині позовних вимог у період з 01.01.2022 по 11.01.2022 позивачу не підлягала для обрахунку, оскільки 11.01.2022 є датою початку періоду проходження військової служби позивачем у військовій частині НОМЕР_1 є 11.01.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2022 №1 та одночасно датою формування військової частини НОМЕР_1 на підставі спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.12.2021 № Д- 321/10/дск. Щодо визначення місяця підвищення доходу позивача, то за позицією відповідача відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав. Таким чином, для обчислення поточної індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.06.2019 до 31.12.2022 місяцем підвищення доходу є березень 2018 року. Щодо нарахування та виплати фіксованої індексації, що матеріали справи свідчать, що на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу та не отримував доходу у відповідача, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись виходячи з суми грошового забезпечення позивача (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року йому не нараховувалось і не виплачувалось. Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у 2023 році у відзиві зазначено, що відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Оскільки дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" призупинено, то відповідно Порядок проведення індексації грошових доходів населення також не діє протягом 2023 року. Отже, починаючи з 01.01.2023 у відповідача був відсутній обов`язок нараховувати, та виплачувати індексацію за 2023 рік. Щодо позовних вимог в частині компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у відзиві зазначено, що наразі позивачу виплата спірної індексації ще не здійснена, тому його права на виплату компенсації згідно Закону № 2050-ІІІ, що має здійснюватися у тому ж місяці, в якому виплачується заборгованість, не є порушеними.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 07.01.2025 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині за березень 2018 року, в розмірі 3590,03 грн. кожного місяця за період з 01 липня 2023 року по 02.10.2024 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 повернуто позивачеві.

Ухвалою суду від 07.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Також цією ухвалою суд зобов`язав відповідача разом з відзивом на позов надати суду належним чином засвідчені копії документів, зокрема, накази про включення позивача до списків особового складу та виключення його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 ; розрахунок ( довідку) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за спірний період з інформацію стосовно базового місяця, який застосовувався при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період з поясненнями щодо нормативно-правових підстав такого застосування; - довідку/інформацію про грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року та грошове забезпечення позивача за березень 2018 року, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 з 1984 року проходив військову службу в Збройних Силах України, має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.04.2023.

У період з 05.03.2015 по 06.03.2020 позивач проходив військову службу на посаді начальника організаційно-мобілізаційного управління - заступника начальника штабу Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у період з 06.03.2020 по 29.12.2021 - на посаді заступника начальника штабу Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що підтверджується витягом з Послужного списку особової справи ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2022 року №1, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 29 грудня 2021 року № 695 прибув, приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 та відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 18 грудня 2021 року № Д-321/10/дск - її формування.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2024 року №374, полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 27 листопада 2024 року № 578 у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців) відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 05.01.2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

09.12.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив, зокрема: здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення з врахуванням фіксованої суми індексації за березень 2018 року за період з січня 2022 року по листопад 2024 року у відповідності до приписів абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Листом за підписом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2024 року позивачу повідомлено, що індексація з березня 2018 року нараховувалась відповідно до вимог Порядку 1078. За таких умов підстав для нарахування фіксованої індексації за період з січня 2022 по листопад 2024 немає.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо нарахування та виплати фіксованої індексації за спірний період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 по 05 січня 2025, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), яким визначено, зокрема

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. (частина перша статті 9 Закону № 2011-XII);

- грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій регламентуються Законом України від 05.10.2000 № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі - Закон № 2017-III), яким визначено, зокрема

- законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. (стаття 18 Закону № 2017-III);

- державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 19 Закону № 2017-III).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регламентуються Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII) визначено, зокрема

- індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. (стаття 1 Закону № 1282-XII);

- індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення) ( стаття 2 Закону № 1282-XII);

- індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. (стаття 4 Закону № 1282-XII)

- підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. (стаття 5 Закону № 1282-XII).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок №1078, в редакції чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

- підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. ( пункт 1-1 Порядку №1078 у редакції, чинній 15.12.2015 р.) ( Абзацом другим пункту 1-1 Порядку № 1078 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 77, застосовується з 01.01.2016) передбачалось, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.)

- індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу … ( пункт 2 Порядку №1078);

- у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.( абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078)

- виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. ( пункт 6 Порядку №1078).

VI. Оцінка суду.

З аналізу наведених вище норм убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

При цьому, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17.

Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19).

Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено тим, що у період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 року по 05 січня 2025 року йому не здійснювалось нарахування та виплата індексації-різниці грошового забезпечення у сумі 3590,03 грн. щомісячно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

При вирішенні даних спірних правовідносин, суд враховує, що за визначенням, наведеним у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №120/6277/22, Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078) передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці". Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено нові збільшені схеми тарифних розрядів та ставок за посадами та тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.

З огляду на зазначене, березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу військовслужбовців, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Згідно інформації Держстату України, розміщеному на їх офіційному веб-сайті, про індекс споживчих цін:

- індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1;

- індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8;

- індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3;

- індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9.

- індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.

Відповідно до положень Порядку № 1078, розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.

Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).

Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року.

У листопаді ж 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7%.

З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складає 103,7%, то у наступному місяці (грудень 2018 року) і підлягає індексація грошового забезпечення військовослужбовців.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачу виплачувалась поточна індексація грошового забезпечення, яка склалась внаслідок перевищення порогу для проведення індексації в 103%.

У період з 01 березня 2018 року позивачем не оскаржується розрахунок величини приросту індексу споживчих цін.

Позивач оскаржує невиплату фіксованої індексації за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 року по 05 січня 2025 року з урахуванням абзацу 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

У постанові від 09 травня 2023 року по справі № 120/2234/22-а Верховний Суд провів аналіз застосування Порядку №1078 та навів релевантні висновки (пункти 69-87 постанови), зокрема:

Щодо "фіксованої" суми індексації, то слід зазначити, що Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу;

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду (Верховний Суд) підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають суду підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача Військовій частині НОМЕР_1 належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21 із подібними правовідносинами.

Як вже було зазначено, з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, для оскаржуваного періоду, починаючи з 01.03.2018 індекс споживчих цін за 1 або 100 є встановленим в березні 2018 року.

Враховуючи приписи абз. 2, п.5 Порядку №1078, ст. 4 Закону України № 1282-XII, офіційні дані, що містяться на сайті Державної служби статистики України щодо індексів споживчих цін, то лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% перевищено для військовослужбовців, з чим позивач погоджується.

Разом з тим, підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших після нього періодах (місяцях), оскільки індексація не нараховується лиш за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Проаналізувавши абз. 3-5 п.5 Порядку №1078, суд вбачає, що вони здійснюють правове регулювання виплати індексації за тих чи інших умов конкретно в місяці підвищення грошового доходу, яким за обставинами даної справи є березень 2018 року.

При цьому, згідно абз. 6 п. 5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Зазначена норма свідчить про те, що у випадку позивача, якщо розмір підвищення його грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму індексації, що мала скластися в цьому місяці, то визначена сума індексації (як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Щодо суми індексації, яка мала скластися в березні 2018 року:

Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року складає 253,30%.

Даний розрахунок в тому числі підтверджено листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 року №5211/0/290-21/51 (додаток до позовної заяви).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100. Тобто: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Таким чином, розмір індексації грошового забезпечення, яка мала скластися в березні 2018 року, складає 4463,15 грн.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до п. 164.1.2, 164.2, 164.2.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Суд зазначає, що "грошовий дохід" включає в себе всі складові грошового забезпечення військовослужбовця, що відповідає ч.2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Разом із позовною заявою позивач надав до суду копію Картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік, видану начальником ФЕС військової частини НОМЕР_5 .

Згідно даних з Картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік (а.с. 28), розмір грошового забезпечення позивача за лютий-березень 2018 року складає:

- за лютий 2018 року - 17333,92 грн., у т.ч. посадовий оклад 1819,00 грн., оклад за військовим званням 135,00 грн., надбавка за вислугу років 781,60 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби 1367,80 грн., надбавка за таємність - 363,80 грн., щомісячна грошова винагорода 6500,22 грн., премія 6366,50 грн.;

- за березень 2018 року - 18207,04 грн., у т.ч. посадовий оклад 1819,00 грн., оклад за військовим званням 135,00 грн., надбавка за вислугу років 781,60 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби 1367,80 грн., надбавка за таємність - 363,80 грн., щомісячна грошова винагорода 6827,64 грн., премія 6912,20 грн.

Дослідивши зміст Картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік, суд вбачає, що складові та розмірі грошового забезпечення позивача за лютий-березень 2018 року відповідають постанові КМУ №1294.

Натомість, виникнення фіксованої величини пов`язано з підвищенням посадових окладів та складових грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №704.

Згідно Картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік, підвищення посадового окладу та складових відповідно до постанови КМУ №704 відображено з четвертого місяця 2018 року, а саме: посадовий оклад 8880,00 грн., оклад за військовим званням 1480,00 грн., надбавка за вислугу років 5180,00 грн., надбавка за особливості проходження служби 1554,00 грн., надбавка за таємність - 1776,00 грн., премія 883,00 грн. Разом 19758,00 грн.

Враховуючи, що згідно з абз. 4 пункту 5 Порядку №1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу відповідно до постанови КМУ №704 дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, суд для обчислення індексації-різниці використовує дані за другий та четвертий місяці 2018 року, коли відбулось підвищення посадового окладу та складових грошового забезпечення позивача відповідно до постанови КМУ №704.

За таких обставин, судом встановлено, що грошовий дохід позивача, внаслідок підвищення посадового окладу та складових грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №704, збільшився на 2424,08 грн. (19758,00 грн. - 17333,92 грн.).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 2424,08 грн. = 2039,07 грн. (де 4463,15 грн. - це сума можливої індексації, а 2424,08 грн. - розмір підвищення доходу позивача).

На підставі викладеного, вирішуючи цей спір, суд вважає, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 2039,07 грн., починаючи з 01.03.2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Як встановлено судом, позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11.01.2022 року по 05.01.2025 року. При цьому, позивач проходив військову службу й станом на 01.03.2018 року.

Так, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2022 року № 1, командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 29 грудня 2021 року № 695 прибув, приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 та відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 18 грудня 2021 року № Д-321/10/дск - її формування.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2024 року №374, полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 27 листопада 2024 року № 578 у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців) відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 05.01.2025 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вирішуючи спір суд враховує, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до Закону "Про Державний бюджет України на 2024 рік", починаючи з 1 січня 2024 року, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком.

З січня по липень 2024 року права на поточну індексацію не виникало, оскільки приріст індексу споживчих цін (ІСЦ) не перевищував поріг індексації 103%, який перевищено у серпні 2024 року.

Отже, за 2023 рік індексація не нараховується та не виплачується в силу Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Водночас, підстав для зупинення виплати індексації-різниці у 2024 році не виникало.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 30 червня 2023 року та з 03 жовтня 2024 року по 05 січня 2025 року (період згідно позовних вимог) підлягають задоволенню частково, а саме за період з 11.01.2022 по 31.12.2022 року, а також за період з 03.10.2024 року по 05.01.2025 року у фіксованому розмірі 2039,07 грн. щомісячно.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 11.01.2022 по 31.12.2022 року, а також за період з 03.10.2024 року по 05.01.2025 року індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2039,07 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.01.2022 по 31.12.2022 року, а також за період з 03.10.2024 року по 05.01.2025 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2039,07 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу та не отримував доходу у військовій частині НОМЕР_1 , яку сформовано 11.01.2022 року, внаслідок чого, на переконання відповідача, не можливо розрахувати розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року відповідно до постанови КМУ №704.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 1984 року проходив військову службу в Збройних Силах України; зокрема, у період з 05.03.2015 по 06.03.2020 проходив військову службу на посаді начальника організаційно-мобілізаційного управління - заступник начальника штабу Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 "; у період з 06.03.2020 по 29.12.2021 - на посаді заступника начальника штабу Управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". У період з 11.01.2022 року по 05.01.2025 року позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Оскільки позивач проходив військову службу в Збройних Силах станом на 01.03.2018 року, тобто на дату підвищення посадових окладів та складових грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №704, відповідно він має право на індексацію-різницю, починаючи з 01.03.2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки, то суд вказує про таке.

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Ураховуючи, що відповідачем не здійснено виплату індексації грошового забезпечення сум за спірний період, тому вимога про виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною.

За таких обставин позовні вимоги щодо проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 січня 2024 року по справі №200/7529/20-а

VII. Висновок суду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, а відтак судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльність, дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 11.01.2022 по 31.12.2022 року, а також за період з 03.10.2024 року по 05.01.2025 року індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2039,07 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.01.2022 по 31.12.2022 року, а також за період з 03.10.2024 року по 05.01.2025 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 2039,07 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна