Справа № 380/9131/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 рокусправа № 380/9131/25
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області , місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул.Морехідна, 1 (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі - відповідач-2), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 28 від 28.02.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити та виплачувати з 20.02.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи».

Позивач вважає, що відповідно до статті 55 Закону №796-XII він має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, так як на момент подання заяви мав 56 років 10 місяців 18 днів при необхідних 54 роки, має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ої категорії, страховий стаж понад 15 років та право на початкову величину зниження пенсійного віку. 07 березня 2025 року він отримав поштою від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області лист повідомлення про відмову у призначенні пенсії за вих. №1400-0205-8/17237 від 04.03.2025 року, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.02.2025 за №28 відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом.

28.05.2025 від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що на дату досягнення віку 54 років недостатньо страхового стажу для призначення пенсії, то право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 6 років настає після досягнення 57 років (63-6) при необхідному страховому стажі 16 років (22-6). Тобто право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку настане з 03.04.2025. З урахуванням викладеного Позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за заявою від 20.02.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії. Таким чином, рішення про відмову Позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства.

03.06.2024 від представника відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що згідно з абзацом 1 частини першої статті 55 Закону № 796, особам, які працювали або проживали на територіях гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років. Відповідно до статті 26 Закону № 1058 починаючи з січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років (абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону № 1058). Відтак, враховуючи положення статті 55 Закону № 796 та статті 26 Закону № 1058, для призначення зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, після досягнення 54 років (60-6), страховий стаж (на дату досягнення віку у 2022 році) має становити не менше 23 роки, а тому оскаржене рішення прийняте правомірно.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 23.06.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ої категорії.

20.02.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із відповідною заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХП з дня подачі заяви, тобто з 20.02.2025.

07.03.2025 позивач отримав повідомлення про відмову у призначенні пенсії за вих. №1400-0205-8/17237 від 04.03.2025, яким повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 28.02.2025 за № 28 відмовлено у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 28 від 28.02.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керувався такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Наявність в позивача постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3-х років відповідачами не заперечується.

Підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 28 від 28.02.2025 є той факт, що на дату досягнення віку 54 років недостатньо страхового стажу для призначення пенсії, то право на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 6 років настає після досягнення 57 років (63-6) при необхідному страховому стажі 16 років (22-6).

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами достатнього страхового стажу позивача.

Так відповідно до частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Таким чином, суд висновує про те, що страховий стаж не може бути зменшений нижче 15 років, проте страховий стаж зменшується із розміру, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто може бути більшим за 15 років.

Таким чином, твердження позивача про достатність страхового стажу у розмірі 15 років є помилковими.

Як зазначає позивач, страховий (трудовий) стаж становить 21 рік 03 місяці 23 дні (18 років 05 місяців 06 днів за визначенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та 2 роки 10 місяців 17 днів навчання в училищі, що не зараховано Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

За періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку страховий стаж обчислювався в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цього закону 1 січня 2004 року.

Згідно з ним, до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (пункт д статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788).

Таким чином, під час прийняття оскарженого рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області помилково здійснило розрахунок страхового стажу позивача.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 28 від 28.02.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, тобто Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області як помилково вважає позивач. У зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області необхідно відмовити повністю.

Водночас за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для призначення позивачу пенсії, суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання в училищі з 01.09.1983 по 18.07.1986 та повторно розглянути заяву від 20.02.2025 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та вирішити питання про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, який прийняв протиправне рішення, необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 28 від 28.02.2025 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в училищі з 01.09.1983 по 18.07.1986.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2025 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та за наслідками її розгляду прийняти відповідне рішення щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У решті позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять)грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович