Справа № 380/12047/25
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 рокусправа № 380/12047/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплаті підвищення пенсії ОСОБА_1 , як члену сім`ї репресованої особи, яку у подальшому було реабілітовано, у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок підвищення пенсії, нарахування та виплату ОСОБА_1 , згідно із пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.04.2025.

Ухвалою від 16.06.2025 відкрите спрощене провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії та встановлення підвищення пенсії, як члену сім`ї репресованої особи, яку у подальшому було реабілітовано - на 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак отримала відмову, яку вважає протиправною та просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що за даними пенсійної справи ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 з 22.06.2016. Після реєстрації заяви позивачки від 02.04.2025 та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивачки та за результатами розгляду вказаної заяви прийнято оскаржуване рішення № 09.04.2025 № 12 про відмову у перерахунку пенсії.

Враховуючи вищевикладене, відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській встановити надбавку як члену сім`ї реабілітованої особи та здійснити перерахунок до пенсії і виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" немає правових підстав.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.04.2025 № 2 відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відповідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 від 20.11.1982 вказане прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 », не надано довідка Нацкомісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій відповідно до Наказу «Про затвердження Змін до Типового положення про регіональну комісію з реабілітації» №459 від 01.09.2023.

Стверджує: «…Щодо позовних вимог в частині виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, з 01.04.2025, управління зазначає наступне, що відсутні підстави для її задоволення, як передчасної . Спору в цій частині фактично не існує ще не проведено та її виплату не здійснено , оскільки відповідний перерахунок пенсії . Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ЗВЕРТАЄ УВАГУ СУДУ на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. … Оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, отже виплата пенсії має здійснюватись означеним управлінням…».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком.

20 листопада 1982 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 20 листопада 1982 року Новороздільською міською радою Миколаївського району Львівської області, актовий запис №221 і змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус реабілітованої особи, передбачений Законом України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ, що підтверджується посвідченням за № 30/10-П, виданим Львівською обласною радою 28 лютого 2012 року безстроково, а також є членом сім`ї репресованої особи, яку згодом було реабілітовано, що підтверджується довідкою №4/5-12310 від 02.04.1992, виданою Інформаційним центром Управлінням внутрішніх справ Львівської області, довідкою за №4/5-Р-12449, виданою Інформаційним бюро Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 16.01.1997 та довідкою за №397н69 від 30.10.1969, виданою Верховим судом Української радянської соціалістичної республіки.

02 квітня 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії та встановлення підвищення пенсії, як члену сім`ї репресованої особи, яку у подальшому було реабілітовано - на 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

До заяви долучила копії наступних документів: паспорт; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво про шлюб, копію посвідчення реабілітованої особи за №30/10-П, виданого Львівською обласною радою 28 лютого 2012 року безстроково; копію довідки №4/5-12310 від 02.04.1992, виданої Інформаційним центром Управлінням внутрішніх справ Львівської області копію довідки за №4/5-Р-12449, виданої Інформаційним бюро Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 16.01.1997; копію довідки за №397н69 від 30.10.1969, виданої Верховим судом Української радянської соціалістичної республіки; копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим Дзержинською поселковою радою Усть-Абаканського району 21 січня 1959 року.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок 22-1 ) регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/ перерахунок пенсії - додаток 1) … подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до пункту 2.13 Порядку 22-1 за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається посвідчення реабілітованого. Для реабілітованих осіб, потерпілих від репресій, зазначених в пунктах 5-7 статті 2 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Також, заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал Пенсійного фонду України з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до абзаців 3, 6 пункту 4. 3 Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви позивачки від 02.04.2025 та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивачки та за результатами розгляду вказаної заяви прийнято оскаржуване рішення № 09.04.2025 № 12 про відмову у перерахунку пенсії.

Так спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09 квітня 2025 року №12 мотивоване наступним:

«… В ході аналізу наданих документів, встановлено, що в наданій заявницею свідоцтві про шлюб № НОМЕР_1 від 20.11.1982 вказано прізвище ( ОСОБА_2 ), що не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Для встановлення надбавки відсутня довідка Нацкомісії з питань поновлення прав реабілітованих та соціального захисту жертв політичних репресій відповідно до Наказу «Про затвердження Змін до Типового положення про регіональну комісію з реабілітації» № 459 від 01.09.2023. Враховуючи зазначене, відмовити гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії щодо зміни надбавки, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю підстав…».

Не погодившись із відмовою, позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

17.04.1991 прийнятий Закон Української PCP «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» №962-ХІІ, за ст.1 якого, реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958р., за винятком осіб, зазначених у ст.2 цього Закону. Визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:- антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України (2001-05, 2002-05) в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року "Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР";- поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу Української РСР;- порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою. Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до статті 3 Закону №962-XII реабілітації підлягають всі громадяни, заслані і вислані з постійного місця проживання та позбавлені майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 №2325-VIII внесений ряд суттєвих змін до зазначеного Закону.

Зокрема, змінено назву Закону на «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», викладено в новій редакції преамбулу та ст.ст.1,3,6 Закону №962-ХІІ, а також визнано такою, що втратила чинність Постанову Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні». Вказані зміни набули чинності 05.05.2018. Зазначений перелік надав значно ширшого тлумачення поняттю репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917- 1991 р.р., та розширив коло осіб, до яких можуть бути застосовано пільги передбачені Законом №962-ХІІ.

Так метою Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII) у новій редакції визначене відновлення історичної справедливості, встановлення порядку реабілітації репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, відновлення їхніх політичних, соціальних, економічних та інших прав, визначення порядку відшкодування шкоди, завданої таким особам унаслідок репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, недопущення повторення злочинів тоталітарних режимів ухвалений, застосовується у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як визначено ст.1-1 цього Закону: репресована особа - особа, яка зазнала репресій з мотивів та у формах, визначених цим Законом; вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР; заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення; члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю і були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до статті 1-2 Закону №962-XII реабілітованими визнаються особи:

1) які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання;

2) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів;

3) стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення;

4) які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину;

5) стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Відповідно до ч. 2 статті 1-3 Закону №962-XII потерпілими від репресій визнаються: … діти репресованої особи, у тому числі усиновлені, які у віці до 18 років залишилися без батька, матері (усиновлювача) внаслідок здійснення репресій проти батька, матері (усиновлювача) або які народилися не пізніше ніж через 10 місяців з дня арешту батька, матері, або які народилися у місці позбавлення волі, на засланні, висланні під час перебування репресованої особи у місці позбавлення волі, на засланні, висланні, залишення репресованої особи для роботи у таборах Народного комісаріату внутрішніх справ у становищі вільнонайманого без права виїзду з прикріпленням до районів табору-будівництва, закріплення репресованої особи за будівництвом згідно з директивою Народного комісара внутрішніх справ та Прокурора СРСР від 29 квітня 1942 року № 185, або які народилися у матері, яку було примусово безпідставно поміщено до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, під час перебування матері у такому психіатричному закладі, або які у віці до 18 років перебували, незалежно від тривалості, у спецприймальниках чи розподільниках, спеціальних будинках малюка чи дитячих будинках репресивних органів, або які внаслідок здійснення репресії проти батька, матері були примусово позбавлені імен, включаючи родові імена.

Відповідно до ст. 2 Закону №962-XII формами репресій визнаються: … 5) заслання; 6) вислання.

Відповідно до ст. 1-4 Закону №962-XII цей Закон у частині визнання реабілітованими, потерпілими від репресій поширюється на осіб, які належать до однієї з таких категорій осіб: 1) особи, зазначені у статтях 1-2, 1-3 цього Закону, якщо репресії стосовно таких осіб були здійснені на території України.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим Дзержинською селищною радою Усть-Абаканського району 21 січня 1959 року, позивачка ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Дзержинський Усть-Абаканського району Красноярського краю. ЇЇ батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Дзержинською поселковою радою Усть-Абаканського району 05 вересня 1958 року, актовий запис №120 батьки позивачки 05 вересня 1958 року уклали шлюб: ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , дружині присвоєне прізвище прізвище на ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки №4/5-12310 від 02.04.1992, виданої Інформаційним центром Управлінням внутрішніх справ Львівської області батько позивачки - ОСОБА_7 , 1928 року, а також ОСОБА_11 , 1892 року, його дружина ОСОБА_12 , 1898 року, дочка ОСОБА_13 , 1923 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 із села Мужиловичі Яворівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 22 березня 1950 року виселені на спецпоселення в Красноярський край, з якого звільнені в 1958 році та на підставі ст.3 Закону Української РСР від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», вищевказані особи - реабілітовані з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Згідно із довідкою за №4/5-Р-12449, виданою Інформаційним бюро Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 16.01.1997 мати позивачки - ОСОБА_9 , 1932 року, а також ОСОБА_14 , 1905 року, ОСОБА_15 , 1900 року, ОСОБА_16 , 1920 року та ОСОБА_17 , 1932 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 із села Криниця Миколаївського (колишнього Меденицького) району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 10 лютого 1950 року виселені на спецпоселення з конфіскацією майна в Красноярський край, з якого звільнені у 1958 року, а також на підставі ст.3 Закону України від 17 квітня 1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вищевказані особи - реабілітовані, з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Відповідно до довідки за №397н69 від 30.10.1969, виданої Верховим судом Української радянської соціалістичної республіки про те, що Ухвалою Судової колегії по кримінальним справам Верховного суду УССР від 21.10.1969 р. постанову від 10.11.1950 р. по відношенні до ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 скасовано, а провадження у справі припинено з поверненням конфіскованого майна або його вартості, а також зазначено, що вказані в довідці особи по даній справі реабілітовані.

Відтак судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася під час перебування матері та батька на спецпоселенні в Красноярському краї, проживала з ними однією сім`єю та була пов`язана спільним побутом до моменту їх звільнення у 1958 році, відповідно ОСОБА_1 є членом сім`ї репресованих та згодом реабілітованих осіб, зокрема матері - ОСОБА_18 та батька - ОСОБА_7 .

20 листопада 1982 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 20 листопада 1982 року Новороздільською міською радою Миколаївського району Львівської області, актовий запис №221 і змінила прізвище на ОСОБА_2 (в свідоцтві внаслідок опечатки вказано « ОСОБА_2 »).

Також ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус реабілітованої особи, передбачений Законом України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" від 17 квітня 1991 року № 962-ХІІ, що підтверджується посвідченням за № НОМЕР_5 , виданим Львівською обласною радою 28 лютого 2012 року безстроково.

Суд вважає помилковим посилання відповідача 2 як на підставу для відмови у перерахунку пенсії на невідповідність прізвища у паспорті « ОСОБА_2 » та у свідоцтві про шлюб « ОСОБА_2 », оскільки із решти сукупності наданих позивачкою до пенсійного органу документів слідує, що вона є донькою і членом сім`ї репресованих осіб.

Також суд відхиляє посилання відповідача 2 про необхідність отримання позивачкою ще однієї довідки на підтвердження права на отримання підвищення пенсії як члена сім`ї репресованих осіб, оскільки таке право повністю підтверджене довідкою №4/5-12310 від 02.04.1992, виданою Інформаційним центром Управлінням внутрішніх справ Львівської області, довідкою за №4/5-Р-12449, виданою Інформаційним бюро Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області 16.01.1997 та довідкою за №397н69 від 30.10.1969, виданою Верховим судом Української радянської соціалістичної республіки.

Ураховуючи встановлені судом обставини у даній справі, зокрема, що позивачка належить до категорії громадян, членів сім`ї, висланих з постійного місця проживання, позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління, з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями, реабілітованої по статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», суд вважає що позивачка, як член сім`ї громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій та був реабілітований, має право на підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII .

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 13.05.2024 № 500/5507/23.

Відтак позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.04.2025 № 12 щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачці, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок підвищення пенсії, нарахування та виплату ОСОБА_1 , згідно із пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.04.2025, суд зазначає наступне.

За правилами абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зауважує, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в Донецькій області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у збільшенні пенсії.

Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачці у збільшенні пенсії, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ в Донецькій області.

До такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Із урахуванням наведених висновків суду позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.04.2025 № 12 щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 , як особи, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса: вул.Надії Алексєєнко, 106, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 79008) здійснити перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) у розмірі 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 02.04.2025.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, адреса: вул.Надії Алексєєнко, 106, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 79008) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна