Справа № 607/11751/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 607/11751/25 пров. № А/857/38646/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року у справі № 607/11751/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови (головуючий суддя Стельмащук П.Я., м. Тернопіль),-

В С Т А Н О В И В:

09.06.2025 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- скасувати рішення начальника Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 22.05.2025 щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4848567 від 30.05.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням начальника УПП в Тернопільській області ДПП Богдана Шевчука від 22.05.2025 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4578147 від 25.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд.

Позивач не погоджувався зі згаданим рішенням, оскільки вважав, що начальник УПП в Тернопільській області ДПП Богдан Шевчук не мав правових підстав для скасування постанови, оскільки ця постанова була оскаржена до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Вважав, що станом на дату прийняття цього рішення, органом, який здійснював розгляд скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4578147 був Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, якому і належало приймати одне з рішень щодо цієї постанови (адміністративна справа №607/9058/25).

Разом з тим, після скасування рішення начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 22.05.2025, постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, патрульними поліцейськими 30.05.2025 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4848567 про те, що ОСОБА_1 25.04.2025 о 09:24:50 год. в м. Тернополі по вул. Гайова, 2, здійснив перехід проїзної часини поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14 (г) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, у зв`язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач не погоджувався зі згаданою вище постановою, та вважав наведені у постанові відомості такими, що не відповідають дійсності і суперечать іншим документам, які були складені 25.04.2025 працівниками поліції.

Так, згідно з відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №286043 від 25.04.2025 ОСОБА_1 25.04.2025 о 09:30 год. перебував за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова, 2, будучи пасажиром зупиненого транспортного засобу. Водночас, ОСОБА_1 зазначав, що 25.04.2025 біля 09:30 год. перебував за адресою м. Тернопіль, вул. Гайова, 2, будучи водієм транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом моменту його затримання та застосування до нього спеціальних засобів, споряджених речовинами сльозогінної та дратівної дії, а також кайданків. При цьому зазначав, що на проїзну частину ОСОБА_1 , який перебував за кермом транспортного засобу, фізично витягнув працівник поліції, застосувавши до нього спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, після чого одягнув на нього кайданки.

Позивач вважав, що наведені обставини свідчать про те, що він, перебуваючи 25.04.2025 за адресою м. Тернопіль вул. Гайова, 2 не був пішоходом.

Таким чином, на підставі наведеного вище позивач вважав, що оскаржене постанова ЕНА №4848567 від 30.05.2025 є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у задоволенні позову відмовлено.

За висновками суду першої інстанції ухвалюючи оскаржене рішення від 22.05.2025, начальник УПП в Тернопільській області, керуючись п.2 ч.1 ст.293 КУпАП, у зв`язку із надходженням доповідної записки начальника сектору про скасування постанови, вирішив скасувати постанову серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, а справу направити на новий розгляд. Під час проведення перевірки встановлено, що інспектор неправильно вказав суть, обставини та час скоєння адміністративного правопорушення, та порушив вимоги ст.268 (Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), ст.278 (Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення) КУпАП. Скасувавши постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в адміністративному порядку, суб`єкт владних повноважень відновив права позивача, за захистом яких той звернувся до суду у справі №607/9058/25.

В той же час, щодо спірної постанови серії ЕНА №4848567 від 30.05.2025 суд першої інстанції дійшов висновку про її правомірність з огляду на наявні в матеріалах справи докази, зокрема відеозапис, яким підтверджується порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Помилковість висновків суду першої інстанції відповідач обґрунтовує покликанням на те, що позивач у судовому порядку оскаржив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4578147 від 25.04.2025 у судовому порядку (справ а№607/9058/25), відтак начальника УПП в Тернопільській області ДПП Богдана Шевчука від 22.05.2025 уже не мав на той час повноважень на прийняття рішення про скасування цієї постанови.

Разом з тим, в частині спірної постанови серії ЕНА №4848567 від 30.05.2025 позивач переконаний в її протиправності з урахуванням того, що в ній не наведено жодної з передбачених пунктом 4.14 (г) Правил дорожнього руху України обставини, перелік яких є вичерпним, у зв`язку із якими 25.04.2025 пішоходам по вул. Гайова, 2 в м. Тернополі було би заборонено переходити проїзну частину поза пішохідним переходом. Таким чином, постанова не містить відомостей про порушення пішоходом пункту 4.14 (г) Правил дорожнього руху України, що свідчить про її необґрунтованість.

Позивач також наполягає на тому, що наявні у справі відеозаписи не можуть бути належними доказами вчинення правопорушення з огляду на те, що ні судом в рішенні, ні відповідачем у його заявах по суті, не зазначено яким чином було ідентифіковано особу, рух якої описано в оскаржуваному рішенні, саме як позивача. Також позивач в апеляційній скарзі зазначає, що опинився на проїзній частині дороги внаслідок дій поліцейського, який застосовуючи спецзасоби змусив позивача покинути транспортний засіб

Розгляд справи здійснюється з урахуванням положень параграфа 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За правилами статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у встаовленому законом порядку.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом з`ясовано, що 25.04.2025 поліцейський Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Солонецький Б. склав постанову серії ЕНА №4578147 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 , у якій вказано, що 25.04.2025 о 10:19 год. в м. Тернополі на вул. Гайова, 2 ОСОБА_1 перебував на проїзній частині дороги без мети забезпечення дорожнього руху, чим порушив п. 4.14 «ґ» ПДР затримка і зупинка на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2025 відкрито провадження у адміністративній справі №607/9058/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області, поліцейського 2 взводу 2 роти Управління патрульної поліції в Тернопільській області Солонецького Бориса Володимировича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025.

22.05.2025 начальник Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Шевчук Богдан Богданович ухвалив рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, а справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд.

Відповідно до рішення 15.05.2025 до відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшла доповідна записка начальника сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Климчук О.І. про скасування постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, на підставі ухвали суду про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 . Під час проведення перевірки встановлено, що поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Солонецький Борис Володимирович належним чином оцінив докази по справі, правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 , однак не правильно вказав суть, обставини та час скоєння адміністративного правопорушення, чим порушив вимоги ст.268 та ст.278 КУпАП.

У зв`язку із скасуванням постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитись до відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на 09:30 год. 30.05.2025 для розгляду адміністративної справи згідно з КУпАП (лист Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції №5413/41/33/01-2025 від 22.05.2025).

30.05.2025 поліцейський Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Солонецький Б.В. склав постанову серії ЕНА №4848567 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо ОСОБА_1 , у якій зазначено, що 25.04.2025 о 09:24 год. в м. Тернополі на вул. Гайова, 2 пішохід здійснив перехід проїзної частини поза пішохідним переходом, чим порушив п. 4.14 «г» ПДР перехід пішоходом на проїзної частини поза пішохідним переходом, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КУпАП.

До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Не погодившись із спірною постановою позивач подав до суду позов.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд враховує наступне.

За змістом апеляційної скарги доводи позивача загалом полягають у покликанні на те, що спірне рішення начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 22.05.2025, про скасування постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025 прийняте поза компетенцією такої посадової особи; постанова серії ЕНА №4848567 від 30.05.2025 є протиправною з огляду на відсутність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, неправильної кваліфікації дій та відсутності доказів його вчинення.

Щодо компетенції начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 22.05.2025 на скасування постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025 апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності описано в главі 24 КУпАП.

Відповідно до ст.293КУпАП орган(посадова особа)при розглядіскарги напостанову посправі проадміністративне правопорушенняперевіряє законністьі обґрунтованістьвинесеної постановиі приймаєодне зтаких рішень: 1)залишає постановубез зміни,а скаргубез задоволення; 2)скасовує постановуі надсилаєсправу нановий розгляд; 3)скасовує постановуі закриваєсправу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Рішення, передбачені ст. 293 КУпАП, в силу змісту приписів глави 24 КУпАП приймаються в межах процедури оскарження, тобто за реузльтатом скарги особи, яку притягнуто до відповідальності.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 22.05.2025 начальник УПП в Тернопільській області, керуючись п.2 ч.1 ст.293 КУпАП, у зв`язку із надходженням доповідної записки начальника сектору про скасування постанови, вирішив скасувати постанову серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025, а справу направити на новий розгляд. Під час проведення перевірки встановлено, що інспектор не правильно вказав суть, обставини та час скоєння адміністративного правопорушення, та порушив вимоги ст.268 (Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), ст.278 (Підготовка до розгляду справи про адміністративне правопорушення) КУпАП. Тобто, скарга від особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності у цій ситуаії не надходила.

Разом з тим, контекст п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачає можливість виправлення суб?єктом владних повноважень оскаржених позивачем порушень.

Зазначене кореспондує положеннями Закону України «Про адміністративну процедуру», який регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів, встановлено наступне.

Дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано (п.7 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру»).

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

Відповідно до принципу законності адміністративної процедури (ст. 6 Закону України «Про адміністративну процедуру») адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.5 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган,що порушивправо,свободу чизаконний інтересособи, зобов`язаний завласною ініціативоюпротягом розумногостроку здня виявлення порушення поновитиправо,свободу чизаконний інтерес,не чекаючиподання скаргичи пред`явлення позову та запобігаючи повторенню порушення у майбутньому.

Спірним рішенням начальника УПП в Тернопільській області ДПП від 22.05.2025 на скасування постанови серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025 скасовано рішення підлеглого про приятгнення позивача до адміністративної відповідальності, таким чином таке рішення усунуло негативні наслідки для позивача у виді притягнення до юридичної відповідальності Дії відповідача не виходять за межі його дискреційних повноважень, а тому рішення начальника Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції від 22.05.2025 щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4578147 від 25.04.2025 апеляційний суд вважає правомірним.

Таким чином, оскарження в суді рішення суб?єкта владних повноважень не позбавляє можливості цього ж суб?єкта, в межах його повноважень, скасувати таке рішення, виправивши допущені ним порушення прав позивача

Щодо доводів про протиправність постанови серії ЕНА №4848567 від 30.05.2025 апляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.17Закону України «Про дорожній рух» пішохід,тобто особа,яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу (до пішоходів належать також особи, які рухаються в кріслах колісних із швидкістю пішохода, ведуть велосипед, мопед чи мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску або кріслоколісне), має право: на переважне перетинання проїзної частини по позначених пішохідних переходах; при відсутності в зоні видимості переходу чи перехрестя переходити дорогу, вулицю, залізничний переїзд під прямим кутом до краю проїзної частини на дільниці, де вона добре проглядається в обидві сторони; вимагати від державних та місцевих органів влади, власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів створення необхідних умов для забезпечення безпеки руху

Пішохід зобов`язаний: рухатися по тротуарах, пішохідних або велосипедних доріжках, узбіччях, а вразі їхвідсутності -по краю проїзної частини автомобільної дорогичи вулиці; перетинати проїзну частину автомобільної дороги, вулиці по пішохідних переходах, а вразі їх відсутності - на перехрестях по лінії тротуарів і узбіч; керуватися сигналами регулювальника та світлофора в місцях, де дорожній рух регулюється; не затримуватися і не зупинятися без необхідності на проїзній частині автомобільної дороги, вулиці і залізничному переїзді, не переходити проїзну частину автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, поза пішохідними переходами при наявності роздільної смуги,а такожу місцях, де встановлені пішохідні чи дорожні огородження; стримуватися від переходу проїзної частини при наближенні транспортного засобу з включеними проблисковим маячком та спеціальнимзвуковим сигналом; не виходити на проїзну частину із-за нерухомого транспортного засобу або іншої перешкоди, що обмежує видимість, не переконавшись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

За пунктом п.4.14. «г» ПДР України пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири та більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Згідно ДСТУ 8751:2017 Безпека дорожнього руху. Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Загальні технічні вимоги, дорожні огородження необхідно встановлювати для запобігання вимушеним з`їздам ТЗ за межі земляного полотна дороги на небезпечних ділянках, проїзної частини штучних споруд; виїзду на зустрічну смугу руху; наїзду на масивні предмети й споруди, розташовані в смузі відведення дороги; перешкоджання заїзду та паркуванню ТЗ у пішохідній зоні, а також для упорядкування руху пішоходів чи запобігання виходу диких і свійських тварин на проїзну частину (п.5.1 розділу 5 ДСТУ).

Відповідно до п.6.1.1 дорожні огородження поділяють на три групи: а) перша група (транспортні огородження); б) друга група (пішохідні огородження та огородження для тварин); в) третя група (обмежувальні огородження).

Друга група (пішохідні огородження та огородження для тварин) огородження, призначене для організації упорядкованого руху пішоходів і забезпечення їхньої безпеки (пішохідне огородження) та запобігання виходу на проїзну частину диких і свійських тварин (огородження для тварин).

Огородження першої та другої груп належать до дорожніх стримувальних систем для транспортних засобів і пішоходів чи тварин відповідно. Огородження третьої групи відносять до дорожніх обмежувальних систем. (п.6.1.2 розділу 6 ДСТУ)

Відповідно до пп. г п.11.2.1 розділу 11 ДСТУ огородження другої групи необхідно установлювати на тротуарах, узбіччях або розділювальних смугах, де з урахуванням забезпечення безпеки необхідно упорядкувати рух пішоходів через проїзну частину дороги чи вулиці (у разі систематичного виходу пішоходів на проїзну частину поза межами наземного пішохідного переходу, за неможливості забезпечити бічну видимість придорожньої смуги згідно з ДБН В.2.3-4 тощо.

Частиною 1 ст.127 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху , у виді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 1 ст.77КАСУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопрушення в матеріалах справи наявний відеозапис із камери відеоспостереження м. Тернополя на перехресті вулиць Замонастирська, Торговиця та Гайова.

На відеозаписі зафіксовано, що позивач спочатку здійснив перехід проїзної частини по вул. Замонастирська в межах пішохідного переходу, після чого здійснив ще один перехід по вул. Гайова поза межами пішохідного переходу.

При цьому на відеозаписі видно, що вздовж узбіччя дороги по вул. Гайова, для упорядкування руху пішоходів, встановлено пішохідні огородження, які відділяють проїзну частину дороги від тротуару.

Проте позивач не скористався тротуаром та вийшов на проїзну частину поза межами наземного пішохідного переходу.

Також, з відеозапису вбачається, що такі дій позивача становили небезпеку для учасників дорожнього руху, оскільки позивач переходив проїзну частину безпосередньо перед транспортним засобом, що наближався.

Таким чином в матеріалах справи наявний відеодоказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину поліцейським.

Апеляційний суд відхиляє доводи позивача, що він не був пішоходом, а водієм транспортного засобу, та опинився на проїзній частині дороги з вини поліцейського, який застосовуючи спецзасоби змусив позивача покинути транспортний засіб, так як такі доводи суперечать матеріалам справи. Так, у справі наявний відеозапис не лише з камери відеонагляду, а й з нагрудної відеокамери поліцейського. На цьому відео зафіксовано суперечку позивача з працівником поліції, з подальшим застосуванням до позивача спецзасобів та доправлення до службового автомобіля. В той же час на відеозаписі з камери нагляду, на якому зафіксовано вчинення позивачем правопорушення, зафіксовано, що позивач пересувається самостійно та з власної волі переходить проїзну частину дороги з порушенням ПДР. Таким чином, на відеозаписах відображені різні ситуації.

Доводи позивача про те, що в матеріалах справи немає доказів його ідентифікації апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на те, що позивач не заперечує та й за змістом своїх пояснень фактично підтверджує участь у подіях описаних вище, заперечуючи свою вину. Також наявні у матеріалах справи відеозаписи не викликають сумнів щодо ідентифікації позивча.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 вересня 2025 року у справі № 607/11751/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 26.11.25