Справа № 300/3383/25
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3383/25 пров. № А/857/27530/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового правадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №300/3383/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправим та скасування рішення, зобов?язання до вчинення дій (головуючий суддя Матуляк Я.П., м.Івано-Франківськ, письмове провадження),-

В С Т А Н О В И В:

17.05.2025 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач -1), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач-2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.01.2025 №3387/03-16 про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов?язатиГоловне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 із 14.10.2025 на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу ХІ Прикінцевих та перхідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи в податкових органах з 02.07.1990 по 01.05.2016, обчисливши таку пенсію виходичи з 60% усіх без винятку складових заробітної плати, відображеної у довідках Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 30.12.204 №210/09-19-10-02, від 30.12.2024 №211/09-19-10-02 , та виплативши заборгованість, яка виникнеу зв?язку з цим.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням від 22.01.2025 за № 3387/03-16, Відповідач-1 відмовив їй в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". Підставою для відмови зазначено відсутність необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Відповідач-1 не врахував роботу позивача на різних посадах в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 по 01.05.2016, оскільки вважав, що така робота не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця.

Позивач вважала таке рішення протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства. Зазначала, що на станом на 01.05.2016 стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби становив понад 25 років.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 22.01.2025 за № 3387/03-16;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 14.01.2025 з проведенням її перерахунку та виплати різниці згідно довідок Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 30.12.2024 за №210/09-19-10-02 та за №211/09-19-10-02 від 29.05.2023, зарахувавши при цьому до стажу роботи на посадах державної служби період роботи з 02.07.1990 по 01.05.2016.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Згідно висновків суду першої інстанції стаж роботи позивача на посадах державної служби станом 01.05.2016 становить понад 25 років, що є достатнім для прийняття про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Спірним рішенням Відповідач-1 протиправно відмовив в задоволенні заяви позивача про переведення з одного виду пенсії на інший. Доводи Відповідача-2 щодо того, що період роботи позивача посаді інспектора в Державній податковій службі не може враховуватись до стажу роботи на посадах державної служби, оскільки їй було присвоєно спеціальне звання, що суперечить вимогам розпорядження КМУ від 12.09.1997 за №503-р, є безпідставними та не стосуються спірних правовідносин, оскільки спірним рішенням, відповідач-1 відмовив позивачу у переведенні з одного виду пенсії на інший не зазначивши жодних зауважень щодо того чи іншого періоду роботи позивача на посадах державної служби.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає що спірне рішення відповідача-1 є правомірним, прав позивача не порушує. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 не має достатнього стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ. Вказує, що основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу та прийняття присяги державного службовця. Вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. До стажу державної служби не враховано періоди роботи в державній податковій інспекції, у зв`язку з відсутністю даних про присвоєння рангу державного службовця. За таких обставин вважає правомірною відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VIII.

У відповідь на апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому проти вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заперечує. Просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи відзиву за своїм змістом відповідають позиції викладеній в позовній заяві, позивач заявляє про свою згоду з висновками суду першої інстанції, вважаючи їх правильними.

На підставі пункту 3 частини першої статті 311 КАС України розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом з?ясовано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та на даний час отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з?ясовано, зокрема, що позивач у період з 02.07.1990 по 01.05.2016 працювала на посадах: старшого державного податкового інспектора, начальника відділу оподаткування громадян, майна і землі, начальника відділу оподаткування фізичних осіб, старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу місцевих та інших податків, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу місцевих та інших податків, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування майна юридичних осіб, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб, старшого державного податкового інспектора сектору обліку і звітності та прогнозування надходжень, державного податкового інспектора групи обліку платників податків, державного податкового інспектора сектору прогнозування та аналізу податкових надходжень, державного податкового інспектора сектору економічного аналізу та прогнозування, державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Яремча (05.05.1995 прийнято присягу державного службовця).

14.01.2025 позивач направила через портал Пенсійного фонду України заяву про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

В зв`язку з впровадженням принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 22.01.2025 за № 3387/03-16.

За змісто згаданого рішення, ОСОБА_1 відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби, не врахувавши при цьому роботу позивача на різних посадах в органах Державної податкової служби з 02.07.1990 по 01.05.2016 у зв`язку з тим, що така робота не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця..

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач подала до суду позов.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції апеляційний суд враховує наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) станом на 01.05.2016 мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10-12 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права).

При цьому пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Закономобчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності підстав для зарахування роботи в органах державної податкової служби до стажу на посадах державної служби; наявності у позивача достатнього стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII; правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком на підставі Закону № 889-VIII.

Як зазначено судом вище, згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 встановлено, зокрема, що позивач у період з 02.07.1990 по 01.05.2016 працювала на посадах: старшого державного податкового інспектора, начальника відділу оподаткування громадян, майна і землі, начальника відділу оподаткування фізичних осіб, старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу місцевих та інших податків, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу місцевих та інших податків, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування майна юридичних осіб, головного державного податкового ревізора-інспектора відділу справляння податків з юридичних осіб, старшого державного податкового інспектора сектору обліку і звітності та прогнозування надходжень, державного податкового інспектора групи обліку платників податків, державного податкового інспектора сектору прогнозування та аналізу податкових надходжень, державного податкового інспектора сектору економічного аналізу та прогнозування, державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Яремча (05.05.1995 прийнято присягу державного службовця).

Вказані періоди роботи є роботою позивача на посадах державної служби, а тому підлягають врахуванню до стажу її роботи на посадах державної служби.

Стаття 25 Закону №3723-XII визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).

Частиною другою цієї ж статті установлено сім категорій посад державних службовців. Поряд з тим частиною третьою статті 25 Закон №3723-XII обумовлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання чинності Законом №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (далі - Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25.03.2016 №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (був чинний до 19.11.2012, далі Закон №509-XII).

Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Частина четверта статті 15 Закону №509-XII передбачала, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності). Тобто цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами сьомою, восьмою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05.07.2012 №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012, доповнено Податковий кодекс України (далі ПК України) розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344. Так згідно з пунктом 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно доЗакону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про державну податкову службу в Україні» дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. Надалі такий правовий висновок підтримано Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі №500/5183/17.

Отже, посадові особи органів державної податкової служби, які обіймали посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету та яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись їм до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Згідно з висновками Верховного Суду, наведені у постановах від 19.06.2018 у справі №465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі №539/1855/17, доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 ПК України та Порядку №283.

За наведеного правового регулювання та враховуючи висновки Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби станом 01.05.2016 становить понад 25 років, а відтак такий є достатнім для прийняття про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно необґрунтованою є відмова територіального органу Пенсійного фонду України у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії, оскільки, крім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01.05.2016), виконуються й інші умови для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи вищевикладені висновки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення про відмову в перерахунку пенсії від 22.01.2025 за № 3387/03-16, яким відмовлено позивачу у переведені з одного виду пенсії на інший є протиправним та підлягає до скасування.

Як наслідок, враховуючи вищенаведені висновки суду та встановлення судом наявності у позивача стажу державної служби, необхідного для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з метою відновлення порушеного права позивача правлиьним є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (орган в якому позивач перебуває на обліку) перевести позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 14.01.2025 згідно довідок Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 30.12.2024 за №210/09-19-10-02 та за №211/09-19-10-02 від 29.05.2023, з проведенням її перерахунку та виплати різниці.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі №300/3383/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар