Справа № 439/1188/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 439/1188/25 пров. № А/857/38810/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року (суддя Рахімова О.В., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Бродиё дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №439/1188/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

У червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ НП у Львівській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4969323 від 16 червня 2025 року. Судові витрати, зокрема, витрати на правничу допомогу стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області, докази яких будуть подані до справи протягом п`яти днів від дня винесення постанови у справі.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 09.09.2025 адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серія ЕНА № 4989323 від 16 червня 2025 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі сумі 605,60 грн..

До суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Мидзки Р.В. від 10.09.2025 (зареєстрована судом 11.09.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 4880, 00 грн..

Додатковим рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 15.09.2025 заяву представника позивача про винесення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3028,00 гривень.

Після ухвалення додаткового рішення у цій справі від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи таку необґрунтованою. Просив відмовити у її задоволенні.

З додатковим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що оскаржене додаткове рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції не надав обґрунтування рішенню щодо зменшення витрат. Вважає апелянт, що суд першої інстанції незаконно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, чим позбавив позивача права на повне відшкодування таких збитків.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить змінити оскаржене додаткове рішення суду. Привести зміст пункту 2 резолютивної частини додаткового рішення у відповідність до змісту пункту 1 резолютивної частини цього рішення про повне задоволення вимог та вказати у пункті 2 резолютивної частини цього рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4880,00 гривень.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому зазначає, що стороною позивача не доведено належними доказами факт реальності надання послуг правової допомоги. Просить додаткове рішення суду залишити без змін.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Так, згідно з ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення додаткового судового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що розгляд справи завершено ухваленням 09.09.2025 року у справі Бродівським районним судом Львівської області рішення, яким позов задоволено, результат якого наведено в описовій частині цієї постанови.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, за положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду зокрема, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Аналогічні правила застосовуються до визначення витрат на проведення експертизи та залучення експерта.

У розглядуваній справі судом встановлено, що представником позивача направлено суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4880,00 грн..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано наступні документи (їх копії): договір про надання правничої допомоги №19/25 від 19 червня 2025 року; протокол узгодження гонорару від 19 червня 2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1915; акт приймання-передачі послуг від 10 вересня 2025 року; квитанції до прибуткового касового ордера від 19 червня 2025 року та від 10 вересня 2025 року (а.с.57-62).

Дослідивши такі докази, суд встановив, що позивачем було укладено договір про надання правової допомоги 19/25 від 19 червня 2025 року з адвокатом Мидзкою Р.В..

Згідно протоколу узгодження гонорару від 19 червня 2025 року, акту приймання передачі наданої правової допомоги №05/25 від 10.09.2025, квитанцій до прибуткового касового ордеру №14 від 20.06.2025 року, квитанцій до прибуткового касового ордеру №22 від 19.09.2025 року - розмір витрат на професійну правничу допомогу визначено 4880,00 грн., що включає 4000 грн. вартість правничих послуг (фіксована сума гонорару) та 880 грн. відрядження за 20.06.2025 і за 03.09.2025.

Суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення з урахуванням наданих позивачем доказів, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи конкретні обставини справи та зміст виконаних послуг, вважав за доцільне понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції визначити в сумі 3028,00 грн..

Апеляційний суд вважає, що матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат по оплаті професійної правничої допомоги при вирішенні судом першої інстанції цієї справи.

Колегія суддів погоджується із розміром витрат на професійну правничу допомогу, яку визначив суд першої інстанції, зазначаючи, що вказаний розмір витрат позивача на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, є співмірним зі складністю справи та обсягом виконання відповідних робіт, що не спростовано відповідачем, а тому вказаний розмір має бути стягнутий з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу 4880,00 гривень є завищеним, і може становити не більше 3000 грн (з розрахунку 1000 грн. = 1 год.). Витрати ж на відрядження у розмірі 880 грн не відносяться до правничої допомоги.

При цьому, слід зазначити, що відповідач не оскаржив в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції, а у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити його без змін.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення без змін додаткового рішення суду у справі, яке ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2025 року в адміністративній справі №439/1188/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська
Повний текст постанови суду складено 27.11.2025 року