Справа № 826/5614/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5614/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Мірошниченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року, суддя Соломко І.І., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор комплект" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Навігатор комплект" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 10.11.2015 та № від 10.11.2015.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що посадовим особам контролюючого органу під час перевірки надані всі, передбачені діючим законодавством України документи, які підтверджують реальність господарських операцій з його контрагентом. Також позивач вказує на те, що господарські операції зокрема із ПП «Полтава Будсервіс» фактично відбулися, оскільки за результатами комплексу робіт відремонтовані свердловини вводились в експлуатацію на підставі дозволів гірничотехнічних інспекторі, а висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджуються об`єктивними даними і не можуть слугувати підставою для висновків про нереальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.04.2016 провадження у справі відкрито.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2021 замінено відповідача у справі з Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу № 640/30529/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 справу прийнято до провадження та призначено за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.11.2015 №, №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор комплект" судовий збір у розмірі 20803,28 грн (двадцять тисяч вісімсот три гривні 28 коп), сплачений відповідно до платіжного доручення №1 від 05.04.2016.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Навігатор комплект» зареєстровано як юридична особа 05.10.2006, видами діяльності товариства є: надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу, інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, неспеціалізована оптова торгівля, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук, інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у., добування сирої нафти, добування природного газу, основний вид діяльності - розвідувальне буріння, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі направлень ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві та наказу від 03.09.2015 №1671, у позивача проведено документальну планову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового кодексу за період 01.07.2012 по 31.12.2014, за результатами якої складено акт від 26.10.2015 №405/26-57-22-02/34644874 (далі -акт перевірки).

В акті перевірки посадовими особами контролюючого органу зазначено, що ТОВ «Навігатор комплект» допущено порушення:

- п. 138.2, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПКУ), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 624008 грн, у т. ч. за: 2012 рік у сумі 296100 грн, 2013 рік у сумі 327908 грн;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, ст. 201 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 627167 грн, в т. ч. за серпень 2012 р. на суму 125 000 грн, за вересень 2012 р. на суму 16667 грн, за жовтень 2012 р. на суму 140 333 грн, за лютий 2013 р. на суму 150 000 грн, за березень 2013 р. на суму 103 333 грн, за червень 2013 р. на суму 51 667 грн, за липень 2013 р. на суму 40 167 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, викладену в акті перевірки, контролюючий орган посилався на: відсутність у контрагентів платника в достатній кількості трудових ресурсів, основних та виробничих засобів, необхідних для виконання робіт (послуг); наявність кримінальних проваджень щодо деяких платників в рамках спірних правовідносин.

На підставі акту перевірки, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.11.2015:

- № про збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток всього в сумі 780 010,00 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 624 008,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 156 002,00 грн;

- № про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість всього в сумі 606 875,00 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 485 500,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 121 375,00 грн.

ТОВ «Навігатор комплект» подано скаргу на податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.11.2015 № та від 10.11.2015 № до контролюючого органу вищого рівня.

За результатами розгляду вказаної скарги ДФС України прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги, яким скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 10.11.2015 №, № - без змін.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

За правилами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до статті 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1.).

Згідно з пунктом 137.1 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

У відповідності до підпункту "а" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Положення пункту 23.1 статті 23 ПК України передбачають, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

Стаття 188 ПК України встановлює порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг. Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Отже, законодавством встановлено, що база оподаткування - це договірна (контрактна) ціна, яка не може бути нижчою за ціну придбання відповідних товарів/послуг.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За правилами абзаців першого-другого пункту 198.3 пункту 198 ПК України Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац перший пункту 198.6 статті 198 ПК України).

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції. Однак, наявність податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для отримання платником податку права на податковий кредит з податку на додану вартість.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правила цієї норми Закону № 996-ХIV кореспондує зміст пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Відповідно до п.1.2 Наказу №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу №88).

Згідно з пунктом 2.4 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналізуючи наведені норми права, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року (справа № 160/3364/19), сформувала загальні підходи, які повинні застосовуватися судами при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами (пункт 63 Постанови).

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції (пункт 64 Постанови).

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (пункт 65 Постанови).

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (пункт 66 Постанови).

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (пункт 67 Постанови).

Отже, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду та з огляду на положення статті 90 КАС України обставини підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, причому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Таким чином, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання в його межах від посадової особи відомостей щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише відсутність у контрагентів платника податків матеріальних і трудових ресурсів; лише недоліки в оформленні первинних документів або відсутність окремих документів тощо - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При цьому підтвердженням господарської операції виходячи з визначення Закону № 996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Як вбачається із матеріалів справи, видами діяльності позивача є: надання допоміжних послуг у сфері добування нафти та природного газу, інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, неспеціалізована оптова торгівля, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук, інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у., добування сирої нафти, добування природного газу, основний вид діяльності - розвідувальне буріння.

Щодо взаємовідносин позивача з ПП «Полтава Будсервіс», колегія суддів зазначає наступне.

Так, ПП «Полтава Будсервіс» зареєстроване як юридична особа (код 36293230), є платником податків, про що зазначено в акті перевірки. Доказів, що на час укладення договору з позивачем, ПП «Полтава Будсервіс» визнано ризиковим відповідачем суду не надано.

Між ТОВ «Навігатор комплект» (замовником) та ПП «Полтава Будсервіс» (підрядником) укладено Договір №150812 від 15.08.2012, додаток №1 до Договору №150812 від 15.08.2012 «Технічне завдання щодо надання послуг по облаштуванню будівельного майданчика свердловини №97 Яблунівського НГКР», додаток №1 до Технічного завдання по Договору №150812 від 15.08.2012 «Схема фундаментів і дорожнього покриття під бурову установку», додаток №2 до Технічного завдання по Договору №150812 від 15.08.2012 «План розміщення плит», додаток №2 до Договору №150812 від 15.08.2012 «Калькуляція кошторисної вартості роботи», додаткова угода №1 від 25.09.2012 до Договору №150812 від 15.08.2012.

Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Договору №150812 від 15.08.2012, ПП «Полтава Будсервіс» взяла на себе зобов`язання виконаній роботи з облаштування будівельного майданчика свердловини №97 Яблунівського НГКР, Полтавська область, Лохвицький район.

Згідно додатку №1 до Договору №150812 від 15.08.2012 «Технічне завдання щодо надання послуг по облаштуванню будівельного майданчика свердловини №97 Яблунівського НГКР», сторони договору домовилися про наступні об`єми робіт: механічно вирівняти будівельний майданчик площею 1,39 га земель с/г призначення - без зняття грунту, 0,042 га земель промислового призначення - з зняттям грунту під буровий верстат та технологічне обладнання; укласти на майданчик ізолюючий матеріал Дорніт загальною площею орієнтовно 5000 м2; доставка та підсипка під плити бурового майданчика піска товщиною 10-15 см; розвантаження залізобетонних плит у кількості 2500м2; влаштування площадок під технологічні блоки із залізобетонних плит 3x2x0,16м; засипання стиків гравієм; влаштування шахти під аппарель БУ.

Виконання ПП «Полтава Будсервіс» зазначених робіт підтверджується актами виконаних робіт з додатками: акт здачі - приймання робіт №1 від 08.10.2012 з додатками за формами №№кб-2в, кб-3, 4а ДБН Д1.1.-1-2000 (додаток Ж), ДБН Д1.1.-1-2000 (додаток 18); акт здачі - приймання робіт №2 від 11.10.2012 з додатками за формами №№кб-2в, кб-3, 4а ДБН Д1.1.-1- 2000 (додаток Ж), ДБН Д1.1.-1-2000 (додаток 18).

Суми ПДВ з вартості робіт за Договором №150812 від 15.08.2012 включені до складу податкового кредиту ТОВ «Навігатор комплект» на підставі наданих ТОВ «Навігатор комплект» податкових накладних: від 17.08.2012 р. №24, від 28.08.2012 р. №39, від 06.09.2012 р. №5, від 08.10.2012 р. №4, від 11.10.2012 р. №7.

Оплата виконаних робіт за Договором №150812 від 15.08.2012 здійснена ТОВ «Навігатор комплект» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 17.08.2012 №29, від 28.08.2012 №34, від 06.09.2012 №37, від 08.10.2012 №69, від 11.10.2012 №74.

Узгодження між сторонами Договору №150812 від 15.08.2012 деталей виконання робіт підтверджується листами про узгодження питань при виконанні договірних зобов`язань: від 16.08.2012р №07/08/1, від 02.06.2013р №14/1, від 16.08.2012р №51/1, 05.09.2012 №53.

Також між ТОВ «Навігатор комплект» (замовником) та ПП «Полтава Будсервіс» (підрядником) укладено Договір №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013, додаток №1 до Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 «Технічне завдання щодо надання послуг по облаштуванню будівельного майданчика свердловини №96 Яблунівського НГКР», додаток №1 до Технічного завдання по Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 «Схема фундаментів і дорожнього покриття під бурову установку», додаток №2 до Технічного завдання по Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 «План розміщення плит», додаткова угода №1 від 05.03.2013 до Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013.

Відповідно до п.п.1.1-1.2 Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 ПП «Полтава Будсервіс» взяла на себе зобов`язання виконати роботи по облаштуванню будівельного майданчика свердловини №96 Яблунівського НГКР, Полтавська область, Лохвицький район.

Згідно додатку додаток №1 до Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 «Технічне завдання щодо надання послуг по облаштуванню будівельного майданчика свердловини №96 Яблунівського НГКР», сторони договору домовилися про наступні об`єми робіт: механічно вирівняти будівельний майданчик площею 1,39 га земель с/г призначення - без зняття ґрунту, 0,042 га земель промислового призначення - з зняттям ґрунту під буровий верстат та технологічне обладнання; укласти на майданчик ізолюючий матеріал Дорніт загальною площею орієнтовно 3000 м2; доставка та підсипка під плити бурового майданчика піска товщиною 10-15 см; завезення та розвантаження залізобетонних плит у кількості приблизно 2300м2; влаштування площадок під технологічні блоки із залізобетонних плит 3x2x0,16м; засипання стиків гравієм; влаштування шахти під аппарель БУ з бетонних блоків; кріплення плит між собою арматурою за допомогою зварки.

Виконання ПП «Полтава Будсервіс» зазначених робіт підтверджується актом здачі- прийняття робіт (надання послуг) №ПБ-0000036 від 19.03.2013 з додатками за №1 за формами №кб-2в, кб-3 та додатком «Підсумкова відомість ресурсів»; та з додатками за №2 за формами №кб-2в, кб-3 та додатком «Підсумкова відомість ресурсів».

Суми ПДВ з вартості робіт за Договором №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 включені до складу податкового кредиту ТОВ «Навігатор комплект» на підставі наданих ТОВ «Навігатор комплект» податкових накладних від 08.02.2013 р. №5, від 20.02.2013 р. №10, від 06.03.2013 р. №1, від 18.03.2013 р. №2, від 19.03.2013 р. №3.

Оплата виконаних робіт за Договором №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 здійснена ТОВ «Навігатор комплект» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 08.02.2013 №48, від 20.02.2013 №72, від 06.03.2013 №100, від 18.03.2013 №103, від 28.03.2013 №118.

Узгодження між сторонами Договору №ЯБЛ96/БУД від 05.02.2013 деталей виконання робіт підтверджується листами про узгодження питань при виконанні договірних зобов`язань: від 06.02.2013р№75/2, від 20.02.13р №2/1.

Окрім того, між ТОВ «Навігатор комплект» (замовником) та ПП «Полтава Будсервіс» (підрядником) укладено Договір №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013, додаток №1 до Договору №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 «Технічне завдання щодо надання послуг по демонтажу та рекультивації свердловинного майданчика №97 Яблунівського НГКР».

Відповідно до п.п.1.1-1.2 Договору №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 ПП «Полтава Будсервіс» взяла на себе зобов`язання виконати роботи по демонтажу та рекультивації свердловинного майданчика свердловини №97 Яблунівського НГКР, Полтавська область, Лохвицький район.

Згідно додатку додаток №1 до Договору №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 «Технічне завдання щодо надання послуг по демонтажу та рекультивації свердловинного майданчика №97 Яблунівського НГКР», сторони договору домовилися про наступні об`єми робіт: зняти та складувати зі свердловинного майданчика залізобетонні плити для подальшого транспортування у кількості приблизно 2000м2; зняти з майданчика ізолюючий матеріал Дорнітт загальною площею орієнтовно 2000м2; вивезти підстилаючий шар з піску з під плит свердловинного майданчика; розібрати шахтуз під аппарелі з бетонних блоків та вивезти блоки з майданчику; розрізання плит між собою на місцях зварних швів; механічно вирівняти будівельний майданчик площею 1,39га земель с/г призначення з поверненням ґрунту та виконати рекультивацію майданчика; забезпечити охорону знятих плит до моменту їх подальшого використання.

Виконання ПП «Полтава Будсервіс» зазначених робіт підтверджується: актом приймання виконаних будівельних робіт №1-27/06 від 27.06.2013 за ф №кб-2в з додатком за ф.№ кб-3 та додатком «Підсумкова відомість ресурсів»; актом приймання виконаних будівельних робіт №2- 15/07 від 15.07.2013 за ф №кб-2в з додатком за ф.№ кб-3 та додатком «Підсумкова відомість ресурсів».

Суми ПДВ з вартості робіт за Договором №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 були включені до складу податкового кредиту ТОВ «Навігатор комплект» на підставі наданих ТОВ «Навігатор комплект» податкових накладних від 27.06.2013 р. №98, від 15.07.2013 р. №5.

Оплата виконаних робіт за Договором №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 здійснена ТОВ «Навігатор комплект» в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 09.07.2013 №251, від 23.07.2013 №285.

Узгодження між сторонами Договору №ЯБЛ97/ДЕМОБ/2 від 01.06.2013 деталей виконання робіт підтверджується листами про узгодження питань при виконанні договірних зобов`язань: від 01.06.2013 №135/5/1, від 02.06.2013 №14/1.

Придбання позивачем робіт у ПП «Полтава Будсервіс» за спірними операціями здійснювалось в порядку субпідряду в рамках виконання ТОВ «Навігатор комплект» частини замовлення за договорами підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловин Яблунівського НГКР №97 та №96, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як Оператора Спільної Діяльності за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002, що укладений між ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Карпатигаз» та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Visen Enterprises АВ»), що підтверджується наступними первинними та іншими документами:

1. Щодо виконання робіт з капітального ремонту свердловини №97 Яблунівського НГКР:

- Договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловин №97 Яблунівського НГКР від 14.08.2012 №97ЯБЛ/КРС-20-119 та додатки до нього: Додаток №1 «Календарний план та поетапний кошторисний розрахунок», Додаток №2 «Таблиця тарифів на основні види робіт, що надаються буровим верстатом», Додаток №3 «Технічна Специфікація причіпної установки для буріння та ремонту свердловини TZJ40 з вантажопідйомністю 225 тон», Додаток №4 «Зразок рапорту про хід виконання робіт з капітального ремонту свердловини», Додаток №5 «Протокол погодження договірної ціни»; додаткові угоди до Договору підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловин №97 Яблунівського НГКР від 14.08.2012р. №97ЯБЛ/КРС-20-119: №1 від 14.09.2012, №2 від 10.10.2012 з додатком №1 «Загальна відомість додаткових обсягів робіт», №3 від 12.02.2013;

- Програма капітального ремонту свердловини №97 на Яблунівському газоконденсатному родовищі у двох томах (додаток №6 до Договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловин №97 Яблунівського НГКР від 14.08.2012 №97ЯБЛ/КРС-20-119);

- Акт передачі свердловини №97 Яблунівського родовища для проведення робіт з капітального ремонту від 20.08.2012; Акт передачі свердловини №97 Яблунівського родовища після проведення робіт з капітального ремонту від 14.06.2013;

- Акт здавання-приймання робіт № 1 від 10.10.2012, Акт приймання-передачі виконаних робіт №14 від 08.07.2013.

2. Щодо виконання робіт з капітального ремонту свердловин №96 Яблунівського НГКР:

- Договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту свердловини №96 Яблунівського НГКР №96ЯБЛ/КРС-20-291 від 04.02.2013р. та додатки до нього: Додаток №1 «Календарний план та поетапний кошторисний розрахунок», Додаток №2 «Тарифи на основні види робіт», Додаток №3 «Технічна Специфікація причіпної установки для буріння та ремонту свердловини TZJ40 з вантажопідйомністю 225 тон», Додаток №4 «Зразок рапорту про хід виконання робіт з капітального ремонту свердловини», Додаток №5 «Протокол погодження договірної ціни»; додаткові угоди до Договору підряду виконання робіт з капітального ремонту свердловин №96 Яблунівського НГКР №Ї96ЯБЛ/КРС-20-291 від 04.02.2013р.: №1 від 08.02.2013, №2 від 02.08.2013, №3 від 27.09.2013, №4 від 01.11.2013, №5 від 29.11.2013, №6 від 15.01.2014, №7 від 11.07.2014;

- Акт передачі свердловини №96 Яблунівського родовища для проведення робіт з капітального ремонту від 11.03.2013 та Акт передачі свердловини №96 Яблунівського родовища після проведення робіт з капітального ремонту від 25.08.2014;

- Акт здавання-приймання робіт № 1 від 25.06.2013.

В рамках виконання зазначених договорів, укладених між ТОВ «Карпатигаз» та позивачем, передача результатів виконаних ПП «Полтава Будсервіс» робіт здійснювалась до ТОВ «Навігатор комплект», а в подальшому до наступного субпідрядника позивача - ТОВ «Еста Велл Сервісез Україна», з яким ТОВ «Навігатор комплект» були укладені угоди про виконання наступного етапу робіт з буріння/капітального ремонту свердловин №№96 97 Яблунівського НГКР, після чого виконані в повному обсязі роботи приймались головним замовником ТОВ «Карпатигаз» у ТОВ «Навігатор комплект».

За результатами виконання всього комплексу робіт за вищевказаними договорами з ТОВ «Карпатигаз» відремонтовані свердловини вводились в експлуатацію на підставі дозволів гірничотехнічних інспекторів, що також підтверджують реальне виконання робіт за спірними операціями.

Таким чином, виконання робіт ПП «Полтава Будсервіс» за спірними операціями підтверджено первинними документами, складеними ТОВ «Навігатор комплект», ТОВ «Карпатигаз», а також складеними за участю незалежного субпідрядника ТОВ «Еста Велл Сервісез Україна» на виконання Угоди щодо виконання робіт з буріння або капітального ремонту свердловин №250712-ЗБС від 09.08.2012 та Угоди щодо виконання робіт з буріння або капітального ремонту свердловин №96ЯБЛ/ЕВС/ЗБС від 20.03.2013.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, додатком №1 до договорів підряду між ТОВ «Навігатор комплект» та ТОВ «Карпатигаз» затверджено «Календарний план та поетапний кошторисний розрахунок». Цим документом передбачається поетапне виконання робіт з капітального ремонту нафтогазової свердловини, яке корелюється з порядком та вимогами чинного законодавства України. Саме в порядку, затвердженому Календарним планом і виконуються роботи з капітального ремонту свердловин. Першим етапом виконання комплексу робіт з капітального ремонту свердловини є обладнання бурової площадки на яку завозиться (мобілізується) та монтується бурове обладнання. Без наявності площадки під буровий станок, подальше виконання робіт є неможливим. Оскільки роботи з капітального ремонту нафтогазових свердловин відносяться до особливо небезпечних робіт, то погодження проектної документації, дозвіл на початок робіт, а також нагляд за веденням робіт здійснюється відповідними державними контролюючими органами, що було передбачено діючими на час виконання робіт «Правилами безпеки в нафтогазодобувній промисловості України», затвердженими Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №95 від 06.05.2008 р. (далі - Правила). На час виконання робіт таким органом було визначено Держгірпромнагляд та його структурні підрозділи.

Відповідно до Розділу ІV Правил: « 1.4. До початку облаштування родовищ проектна документація повинна бути погоджена з територіальним органом Держгірпромнагляду».

У зв`язку з цим, позивач надає копію Акту від 19.04.2013 здачі-приймання виконаних робіт про виконання робіт по технічній експертизі проектної документації, виготовленої ТОВ «Навігатор комплект».

Відповідно до вимог Розділу V Правил: « 1.3. При спорудженні свердловин на родючих землях і землях активного господарського використання до початку монтажу бурового обладнання необхідно зняти родючий шар землі для здійснення рекультивації після завершення буріння та облаштування устя свердловини. 1.4. Площадки для бурової установки необхідно планувати з урахуванням природного ухилу місцевості і забезпечення руху стічних вод до системи їх збору.»

Розділом VІ Порядку передбачено: « 4.19. Територія навколо устя свердловини в межах відведеної ділянки землі повинна бути вирівняна, виконано її обвалування. На кожній свердловині повинна бути змонтована площадка для монтажу підйомної установки КРС (поточного ремонту свердловин) та площадка для встановлення автовимотки і барабана з кабелем».

Тобто, технологія виконання робіт з капітального ремонту свердловин та їх послідовність чітко визначена відповідними законодавчими та підзаконними актами України.

При цьому, як зазначає позивач, саме застосований ТОВ «Навігатор комплект» спосіб виконання робіт по капітальному ремонту свердловини №97 Яблунівського НГКР та результат виконаних робіт висвітлено в статті наукового журналу «Молодий вчений» №12.1 (40) за грудень 2016 року, що підтверджує, наряду з наданими первинними документами, реальне виконання всього комплексу вказаних робіт, включаючи і будівництво бурової площадки/майданчика.

Документи на підтвердження виконання підрядних робіт позивачем для ТОВ «Карпатигаз» були надані Товариством та дослідженні відповідачем при проведенні перевірки.

Водночас, жодних зауважень до проведеного комплексу робіт по взаємовідносинах ТОВ «Навігатор комплект» - ТОВ «Карпатигаз» не виявлено, в акті перевірки жодних порушень не встановлено.

Разом з тим, контролюючим органом, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення ТОВ «Навігатор комплект» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Так, в акті перевірки від 26.10.2015 відповідач посилається на недостатність трудових ресурсів у контрагентів-підрядника ПП «Полтава Будсервіс».

Водночас, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

При цьому, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання послуг і господарською діяльністю позивача.

Разом з тим, висновки, викладені в акті перевірки щодо встановлених порушень платником податків не є безумовно достовірними, оскільки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки.

Думка, висловлена посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки, зокрема щодо реальності вчинених платником податків господарських операцій, повинна оцінюватися судами із урахуванням інших доказів у справі, предметом якої є податкові правопорушення, що обґрунтовуються контролюючим органом серед іншого висновками акту перевірки платника платників або актами перевірки його контрагентів. Відповідно, судове рішення щодо правомірності сум грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом платнику податків, не може мотивуватися виключно даними акту перевірки цього платника податків або його контрагентів, якщо ці дані обґрунтовано заперечуються платником податків та при цьому не підтверджені іншими доказами, зібраними у справі. І навпаки, вирішуючи спір, суди не можуть не враховувати доводи контролюючого органу щодо встановлених порушень, викладені в акті перевірки, оскільки висновок суду про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку повинен бути результатом належного аналізу зібраних доказів.

Так, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.06.2020 (справа № 440/426/19) висловлено правову позицію, що норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника ПДВ на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами-постачальниками, якщо цей платник (покупець) дійсно придбав товари (послуги), призначені для використання в господарській діяльності, і поніс реальні витрати у зв`язку з їх придбанням. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо підстав виникнення права на податковий кредит. Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Отже, доводи відповідача про відсутність у постачальників платника достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів для виконання оспорюваних робіт ( послуг) суд відхиляє, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб та дослідження первинних документів.

Посилання відповідача на наявність кримінальних проваджень є безпідставним, оскільки за правилами частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, проте контролюючим органом, всупереч вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було.

При цьому, як свідчать матеріали справи, посадові особи ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ґрунтували свою позицію на припущеннях, які не перевірили при проведенні документальної перевірки.

Разом з тим, позивачем доведено, що наявність первинної та іншої документації по спірним операціям, наявність господарських цілей використання придбаних у ПП «Полтава Будсервіс» послуг у власній господарській діяльності ТОВ «Навігатор комплект» та відповідність операцій діловій меті в сукупності свідчить про реальність виконання укладених договорів між ТОВ «Навігатор комплект» та ПП «Полтава Будсервіс» та протиправність податкових повідомлень-рішень ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві № від 10.11.2015 р. та № від 10.11.2015 р.

Водночас відповідачем не доведено, що договори, укладені між позивачем та його контрагентом у спірних правовідносинах, були укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а поставка товарів (робіт, послуг) за цими договорами не мала реального змісту.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 виснувала, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому, має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата Верховного Суду тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.

Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що 23.05.2020 набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX).

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону № 466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

За висновком Великої Палати Верховного Суду зміни до статті 112 ПК України фактично закріпили нормативно ті підходи, які й до цього активно використовувалися в судовій практиці, а саме: доктрини належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності, - застосовували рішення Європейського суду з прав людини "Інтерсплав проти України", у якому позиція щодо "залученості" платника податків до протиправних діянь контрагента фактично запроваджувала ту саму належну обачність, яка згодом була відображена в Законі № 466-ІХ. Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідач не наводить доводів, що товариство самостійно внесло до первинних документів недостовірну інформацію щодо придбання товарів (робіт, послуг) та/або щодо його постачальників. Так само контролюючий орган не зазначив та не надав доказів, що позивач був обізнаний щодо недостовірності даних про постачальника в первинних документах, на підставі яких задекларувало дані свого податкового обліку щодо податкового кредиту.

Водночас, як зазначалося вище, податкове законодавство не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, відповідачем не надано до суду документального підтвердження обставин, що товариство та/або його контрагенти задіяні у проведенні ризикових операцій. Жодних доказів провадження позивачем господарської діяльності в умовах та обставинах, котрі характеризуються ознаками недодержання вимог чинного законодавства України, не подано.

Висновки про відсутність у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів зроблено контролюючим органом на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, однак така податкова інформація носить виключно інформативний характер. Посилання контролюючого органу на таку інформацію, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними.

Отже, відсутність/дефектність документального підтвердження поставки товару та/або підтвердження сплати податку на додану вартість попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару не впливає на право позивача як покупця на віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість при придбанні товару та визначення фінансового результату до оподаткування, оскільки податкове законодавство не ставить таке право платника податку в залежність від отримання документального підтвердження щодо належного виконання усіма постачальниками у ланцюгу постачання своїх податкових зобов`язань зі сплати ними сум податку.

Таким чином, невиконання контрагентом позивача своїх податкових зобов`язань не може слугувати підставою та свідчити про відсутність ділової мети та/або обізнаність Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор комплект" із нібито протиправним характером діяльності цього контрагента.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 10.11.2015 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 27 листопада 2025 року.