Справа № 640/24769/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Рівне №640/24769/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Концерну «Військторгсервіс»
доГоловного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України
визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

15.10.2020 Концерн «Військторгсервіс» звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.06.2020.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К. від 22.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/24769/20. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Інших процесуальних рішень по справі не виносилось. Спір по суті не вирішено.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва. 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 для розгляду справи №640/24769/20 визначено суддю Махаринця Д.Є.

Суддею Махаринцем Д.Є. процесуальних рішень по справі не виносилось. Спір по суті не вирішено.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду №1205 від 17.09.2025, у зв`язку з тимчасовим відстороненням від здійснення правосуддя судді Махаринця Д.Є., головуючого судді у справі №640/24769/20 та з урахуванням рішення зборів суддів від 25.08.2025 (протокол №5) призначено повторний автоматизований розподіл справи №640/24769/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №640/24769/20 визначено суддю Друзенко Н.В.

Ухвалою від 18.09.2025 адміністративну справу №640/24769/20 прийнято до провадження судді Друзенко Н.В. Розгляд справи вирішено здійснювати зі стадії розгляду справи по суті, з урахуванням особливостей, визначених статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

20.10.2025 до суду надійшло клопотання про заміну відповідача по справі.

Ухвалою суду від 21.10.2025 замінено відповідача по справі Головне управління ДПС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України ().

В обґрунтування позовних зазначено, що відповідачем проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету та складено Акт перевірки від 07.05.2020 №15742/26-15-04-11-13, де встановлено порушення строку сплати Концерном грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість та нараховано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 168999,50 грн, про що прийняті спірні у справі податкові повідомлення-рішення від 16.06.2020 № та №. Позивач такі висновки податкового органу вважає протиправними, оскільки здійснені Концерном платежі безпідставно зараховувалися контролюючим органом у попередні податкові (звітні) періоди з причин несвоєчасного проведення ГУ ДПС у м. Києві мирової угоди у справі №910/23917/16, а саме не у день винесення зазначеної ухвали (17.08.2018), а лише 11.01.2019, про що свідчать відомості електронного кабінету платника податків. Внаслідок того, що відповідачем не було своєчасно проведено мирову угоду у справі №910/23917/16, то поточні платежі Концерну зі сплати ПДВ зараховувалися відповідачем як погашення минулого податкового боргу. За наведеного, просить скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що за результатами проведення перевірки встановлено факт несвоєчасної сплати позивачем узгодженого грошового зобов`язання, визначеного у податкових деклараціях з ПДВ, з огляду на що відповідачем нараховано штрафні (фінансові) санкції. Посилання позивача на протиправність зміни спрямування коштів є необґрунтованими, оскільки податковий борг погашається у порядку черговості його виникнення. При цьому, задекларовані позивачем податкові зобов`язання не були сплачені у встановлений законодавством строк, а санкція норми статті 126 Податкового кодексу України чітко передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Тому, спірні податкові повідомлення-рішення винесено правомірно. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що відповідач жодним чином не спростовував доводів, викладених у позовній заяві, а тому позов належить задовольнити повністю.

Дослідженими у справі доказами, суд встановив таке.

Концерн «Військторгсервіс» зареєстрований у якості юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців () місцезнаходження юридичної особи: 03151, м. Київ, вулиця Молодогвардійська, будинок, 28а. Станом на теперішній час виконується процедура банкрутства, статус: в стані припинення.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання Концерном «Військторгсервіс» вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої видано Акт про результати камеральної перевірки від 07.05.2020 №15742/26-15-04-11-13, яким було встановлено порушення Концерном граничних строків сплати ПДВ.

На підставі зазначеного Акту, ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.06.2020 № та №, якими встановлено порушення Концерном «Військторгсервіс» строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість та нараховано штрафні санкції на загальну суму 168999,50 грн.

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу, Концерном «Військторгсервіс» в порядку адміністративного оскарження було подано скаргу до ДПС України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 10.09.2020 №27625/6/99-00-06-02-05-06 ДПС України залишила скаргу позивача без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 95.1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Як вбачається з наведеного у позовній заяві обґрунтування виникнення податкового боргу, то позивачем сплачувалися платежі згідно укладеної мирової угоди у справі №910/23971/16.

При цьому, контролюючим органом відповідні платежі зараховувалися у попередній період.

Позивач вважає, що така ситуація виникла внаслідок невчасного проведення відповідачем мирової угоди у справі №910/23971/16 про банкрутство Концерну, з вини відповідача.

Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2017 у справі №910/23971/16 було відкрито провадження у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс». Судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 21.03.2017. Тобто, фактично, судом було введено заборону на задоволення будь-яких кредиторських вимог, які можуть виникнути в майбутньому.

21.11.2017 у рамках провадження у справі про банкрутство Концерну від Головного управління ДФС у місті Києві надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 6 859 350,65 грн. Враховуючи, що заборгованість зі сплати ПДВ, зазначена у Акті, виникла до порушення провадження у справі про банкрутство Концерну, ГУ ДФС у м. Києві мало право включити суму заборгованості по сплаті ПДВ до загальної суми кредиторських вимог.

Ухвалою від 17.04.2018 у справі №910/23971/16 Господарський суд м. Києва затвердив мирову угоду у справі про банкрутство Концерну «Військторгсервіс». До мирової угоди увійшли кредиторські вимоги ГУ ДФС у м. Києві на суму 5 686 278,27 грн.

Разом з тим ГУ ДФС у м. Києві, за твердженням позивача, було проведено мирову угоду не у день винесення зазначеної ухвали, тобто 17.04.2018, а лише 16.01.2019, як це вбачається з електронного кабінету платника. Починаючи з 16.01.2019 ГУ ДФС у м. Києві вносить до облікової картки платника податків щомісячні платежі відповідно до вимог мирової угоди по справі №910/23971/16.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, грошові зобов`язання позивача з ПДВ щодо яких нараховано штрафні (фінансові) санкції виникли вже після відкриття провадження у справі про банкрутство позивача та не належать до конкурсних вимог.

Так, ч. 1 п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Як зазначено в Акті, Концерн «Військторгсервіс» подавав до контролюючого органу: податкову декларацію з ПДВ за 2019 рік (№ від 20.01.2020), в якій самостійно визначив зобов`язання; податкову декларацію з ПДВ за 2020 рік (№ від 20.01.2020), в якій самостійно визначив зобов`язання; уточнюючий розрахунок з ПДВ за листопад 2019 року (№ від 31.01.2020). Також зазначено про зобов`язання на підставі ППР від 13.09.2016 №.

Доказів своєчасної сплати самостійно задекларованих сум податкового зобов`язання у справі відсутні.

Отже, вказані зобов`язання не були сплачені у встановлений податковим законодавством строк, а у таблиці до Акту зафіксовано дні затримки.

У свою чергу відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як свідчить обставини справи, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосований штраф саме за несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов`язань з ПДВ на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, а саме: за ППР № від 16.06.2020 за затримку на 29, 28, 22, 15 календарних днів сплати, а за ППР № від 16.06.2020 за затримку на 57 та 45 календарних днів сплати, що також зафіксовано у таблиці до Акту.

При цьому, нормою пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (підпункт 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 87.2, 87.9 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, наведені норми свідчать, що у випадку наявності у платника податків податкового боргу у контролюючого органів виникає обов`язок зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного таким платником податків.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 27 грудня 2018 року у справі №820/6904/16 у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 Податкового кодексу України в залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми статті 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статей 87 та 126 Податкового кодексу України викладено також у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №808/2290/17, від 11 вересня 2018 року у справі №813/3722/17.

На думку позивача, у контролюючого органу взагалі відсутні підстави для обліку заборгованості Концерну «Військторгсервіс» у зв`язку із тим неналежним та несвоєчасним проведенням мирової угоди від 17 квітня 2018 року по справі №910/23971/16 про банкрутство позивача. Позивач зазначив, що відповідач безпідставно продовжувало обліковувати податкову заборгованість Концерну, яка виникла до закриття провадження у справі про банкрутство після затвердження мирової угоди.

Однак, суд звертає увагу, що правомірність обліку сум податкових зобов`язань Концерну «Військторгсервіс» із ПДВ не є предметом цього спору і позивач не оскаржує дії відповідача в частині спрямування коштів на погашення податкового боргу.

Крім того, штраф до позивача застосовано, зокрема за несвоєчасну сплату суми податкових зобов`язань, які виникли вже після затвердження мирової угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірним застосування до позивач штрафу на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.06.2020.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

За наведеного, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Концерну «Військторгсервіс» до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 16.06.2020, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 листопада 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Концерн «Військторгсервіс» (вул. Молодогвардійська, буд.28-А, Київ 151, 03151, ЄДРПОУ/РНОКПП 33689922)

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ЄДРПОУ/РНОКПП 44116011)

Суддя Н.В. Друзенко