Справа № 460/12587/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12587/24 пров. № А/857/10556/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №460/12587/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя у І інстанції Борискін С.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складення повного тексту рішення 17 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Рівненський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ по особовому складу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.08.2024 №65о/с стосовно солдата ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_2 від 18.09.2024 №268 стосовно солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Західне ТУ НГУ поновити з 24.08.2024 солдата ОСОБА_1 (Г-145247) на посаді контролера 3-го відділення 2-го взводу 2-ї спеціальної комендатури батальйону охорони ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 включити до списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 (Г-145247) з 18.09.2024.

В обґрунтування позову зазначив, що з 15.05.2023 позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом начальника Західного ТУ НГУ (по особовому складу) від 24.08.2024 №65о/с солдата ОСОБА_1 , контролера 3-го відділення 2-го взводу 2-ї спеціальної комендатури батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , звільнено з посади та переміщено для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 . У свою чергу, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2024 №268 з 18.09.2024 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вважає такий наказ від 24.08.2024 №65о/с прийнятий Західним ТУ НГУ з порушенням вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), щодо змісту такого документа, оскільки у ньому не вказано: підстави, передбаченої пунктом 82 цього Положення, у зв`язку з якою солдата ОСОБА_1 переміщено з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 ; рішення/подання посадової особи відповідно до номенклатури посад Військової частини НОМЕР_1 , на підставі якого видано цей наказ, а також на яку посаду (вищу, нижчу чи рівнозначну) переміщено позивача. Відповідно, виданий на його виконання наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2024 №268 також не може вважатися правомірним. Крім того стверджує, що зміст спірних наказів до відома позивача у встановленому законом порядку не доводився, а необхідні витяги із цих документів не надавались.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в порушення вимог Положення №1153/2008 в наказі начальника Західного ТУ НГУ, бригадного генерала Олександра Буравкова від 24.08.2024 № 65 о/с не зазначено жодної підстави, а саме підпункту пункту 82 Положення №1153/2008 зі змінами та доповненнями, за якою було переміщено солдата ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 . В даному наказі начальника Західного ТУ НГУ не зазначено на підставі якого рішення, подання тощо посадової особи відповідно до номенклатури посад Військової частини НОМЕР_1 було прийнято наказ про звільнення та переміщення солдата ОСОБА_1 . Також в порушення згаданого Положення в наказі начальника Західного ТУ НГУ, бригадного генерала ОСОБА_3 від 24.08.2024 № 65 о/с не зазначено на яку посаду (вищу, нижчу, рівнозначну) переміщено ОСОБА_1 , який обіймав посаду контролера 3-го відділення 2-го взводу 2 ї спеціальної комендатури батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 .

Вважає дії щодо недотримання обов`язкових процедур щодо переміщення солдата ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 , що виразилися у прийнятті наказу по особовому складу начальника Західного ТУ НГУ, бригадного генерала ОСОБА_3 від 24.08.2024 № 65 о/с та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_2 від 18.09.2024 № 268, якими солдата ОСОБА_1 безпідставно виключено з особового складу Військової частини НОМЕР_1 та без зазначення посади і причин переміщено у Військову частину НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, протиправними, а тому саме цими наказами порушено права позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Військова частина НОМЕР_1 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2023 між ОСОБА_1 та Міністерством внутрішніх справ України в особі командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 укладений Контракт б/н про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового складу (далі Контракт), згідно з пунктом 1 якого позивач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема, проходити військову службу в Національній гвардії України протягом строку дії Контракту на всій території України або за її межами у порядку, визначеному законодавством, а в разі настання особливого періоду і понад встановлений строк Контракту (…).

Пунктом 3 Контракту передбачено, що він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на три роки.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 22.05.2023, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України та з 15.05.2023 призначений на посаду контролера.

Наказом начальника Західного ТУ НГУ (по особовому складу) від 24.08.2024 №65о/с (далі Наказ №65о/с) вирішено, відповідно до пунктів 110 та 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих військовослужбовців звільнити з посад та перемістити для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 , зокрема, солдата ОСОБА_1 , контролера 3-го відділення 2-го взводу 2-ї спеціальної комендатури батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі Наказу №65о/с, 18.09.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано на ім`я солдата ОСОБА_1 припис №174 (далі Припис), за змістом якого позивачу запропоновано 19.09.2024 вибути до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) для подальшого проходження військової служби. Термін прибуття 19.09.2024.

У свою чергу, на підставі Наказу №65о/с та Припису, 18.09.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) №268 (далі Наказ №268), пунктом 2 якого солдата ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою контролера 3 відділення 2 взводу контролерів 2 спеціальної комендатури батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 та переміщений наказом начальника Західного ТУ НГУ від 24.08.2024 №65о/с для подальшого проходження військової служби за контрактом у Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 18.09.2024.

Не погоджуючись з такими наказами відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно ч.1-3 ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2232-XII проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначає Закон України Про Національну гвардію України від 13.03.2014 №876-VII (далі Закон №876-VII).

Як визначено статтею 1 Закону №876-VII, Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

При цьому, відповідно до статті 4 Закону №876-VII, Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частин першої, третьої статті 9 Закону №876-VII, особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

З огляду на вказані правові норми, Національна гвардія України є військовим формуванням, організаційно-правові засади діяльності якого регламентовані Законом №876-VII і Законом №2232-XII, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини 14 статті 2 Закону №2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

Статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 Про загальну мобілізацію, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 з 15.05.2023 перебуває на військовій службі у Національній гвардії України, яку проходить на підставі Контракту від 15.05.2023 б/н, укладеного з Міністерством внутрішніх справ України.

Після підписання вказаного Контракту, з 15.05.2023 позивача було призначено на посаду контролера 3-го відділення 2-го взводу 2-ї спеціальної комендатури батальйону охорони ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку він обіймав до прийняття оскаржуваних у справі наказів відповідачів №65о/с та №268 відповідно.

Разом з тим, Наказом №65о/с позивача звільнено із займаної посади та переміщено для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до частини 13 статті 6 Закону №2232-XII, військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі регламентується Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

При цьому, у статті 3 зазначеного Указу постановлено поширити дію Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого цим Указом, та статті 2 цього Указу на військовослужбовців Національної гвардії України та Державної спеціальної служби транспорту.

Пунктом 1 Положення №1153/2008 передбачено, що ним визначається порядок проходження громадянами України (далі громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

За приписами пункту 5 Положення №1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 10 Положення №1153/2008, військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Пунктом 12 Положення №1153/2008 передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, (…) призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі (…) тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Як передбачено пунктом 40 Положення №1153/2008, у разі переміщення по службі військовослужбовця з однієї військової частини до іншої для дальшого проходження військової служби дія контракту про проходження військової служби не припиняється. Окремі умови контракту за новим місцем служби можуть бути переглянуті та засвідчені підписами сторін контракту.

За правилами пункту 81-1 вказаного Положення, призначення військовослужбовців військової служби за контрактом на посади здійснюється шляхом просування та переміщення по службі з урахуванням перспектив службової кар`єри кожного військовослужбовця. Планування, організація та управління службовою кар`єрою військовослужбовців військової служби за контрактом здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Пунктом 82 Положення №1153/2008 встановлено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; 3) на нижчі посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).

Призначення військовослужбовців на інші посади також здійснюється у випадках, передбачених пунктами 102 і 104 цього Положення.

При цьому, відповідно до пункту 83 Положення №1153/2008, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Згідно з пунктом 110 Положення №1153/2008, переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється, зокрема, між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування.

Окрім того, пунктом 112 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: 1) неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; 2) неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; 3) потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції підставно врахована та обставина, що проходження позивачем військової служби, звільнення його з посади та переміщення до іншої військової частини відбулися в умовах особливого періоду, а саме дії на території України правового режиму воєнного стану.

Так, пунктом 251 Положення №1153/2008 унормовано, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Доукомплектування особовим складом Збройних Сил України в особливий період здійснюється за рахунок призову військовозобов`язаних, громадян призовного віку чоловічої статі та резервістів, а також прийому громадян на військову службу за контрактом (абзац перший пункту 254 Положення №1153/2008).

За правилами абзацу другого пункту 256 вказаного Положення, залежно від правового режиму, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях, призначення військовослужбовців на посади та переміщення по службі проводяться наказами по особовому складу посадових осіб, які мають право призначення військовослужбовців на посади у мирний або у воєнний час згідно з номенклатурою посад.

При цьому відповідно до абзацу другого пункту 257 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд зазначає, що в особливий період переміщення військовослужбовців на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої здійснюється без згоди таких військовослужбовців, за винятком випадків, передбачених пунктом 112 Положення №1153/2008.

У своїй апеляційній скарзі позивач наголошує, що спірні накази прийняті в порушення пункту 82 Положення №1153/2008 в частині не зазначення підстав, за якою було переміщено позивача, а також не зазначено на яку саме посаду переміщено позивача. І саме дії щодо недотримання обов`язкових процедур щодо переміщення солдата ОСОБА_1 з Військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 , які виразилися у прийнятті спірних наказів вважає протиправними, а тому такі накази мають бути скасовані.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №813/1790/18.

За усталеною практикою Верховного Суду, підтриманою, зокрема, у постанові від 29 лютого 2024 року у справі №420/6303/20, певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Верховний Суд у вищевказаному рішенні наголошує, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

У контексті спірних правовідносин, враховуючи наведені висновки Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному позивачем наказі №65 о/с від 24.08.2024 вказано посилання на пункти 110 та 112 Положення №1153/2008, проте без уточнення конкретного підпункту.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може слугувати для скасування даного наказу з урахуванням вищенаведеного.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2024 на запит адвоката позивача, останній не прибув до місця розташування Військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження служби за контрактом. Відповідно неможливо встановити рівнозначність посад, на яку було переведено позивача, з огляду на відсутність наказу про зарахування до списків Військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача з посади з одночасним переміщенням його для подальшого проходження військової служби відбулось відповідно до спеціальної норми абзацу другого пункту 257 Положення №1153/2008, яка діє тимчасово, на час особливого періоду (у даному випадку воєнного стану), та передбачає можливість переміщення військовослужбовця без отримання його згоди на нижчу посаду відповідними керівниками (командирами) з метою доукомплектування Збройних Сил України або інших військових формувань. А тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №460/12587/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук