Справа № 420/36513/25
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати застосування обмеження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.09.2025 та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни І групи, а тому отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю I групи захворювання пов`язаного з каліцтвом/пораненням, отриманих під час захисту Батьківщини. Пенсійний фонд України з урахуванням необхідного страхового стажу і заробітної плати призначив позивачу пенсію у розмірі 27369,18 грн. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.09.2025 при розрахувані розміру пенсії відповідачем було враховано страховий стаж 45 років 3 місяці (стаж враховано по 05.04.2024), в тому числі додатковий 33 роки та середньомісячна заробітна плата 45133,12 грн, визначена за період з 01.09.2015 по 31.03.2024. Таким чином, за інформацією відповідача, пенсія позивача у розмірі 27 369,18 грн. складається з: пенсії за віком - 20422,74 грн ; доплата за 10 років понаднормативного стажу - 236,10 грн ) *100%; розмір пенсії по інвалідності - 20658,84 грн; підвищення інвалідам війни I групи (50% від 2361 грн ) - 1180,50 грн ; цільова допомога інвалідам війни 1 групи 70,00 грн ; збільшення п.1 ст. 21 Постанова №1381 5105,69 грн; ДСД на догляд інвалідам І групи (15% від 2361 грн ) - 354,15 грн. Проте, під час виплати позивачу пенсії відповідач застосував обмеження максимального її розміру до 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність сумою 23 610,00 грн, посилаючись на частину третю статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтю 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». Позивач вважає такі дії протиправними, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 03.11.2025 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/36513/25 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

17.11.2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.09.2025 та отримуєте пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю I групи захворювання пов`язаного з каліцтвом/пораненням, отриманих під час захисту Батьківщини, обчислену відповідно до Закону. За результатом перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що за заявою від 07.08.2025 та долученими документами за принципом екстериторіальності пенсію перераховано при страховому стажі 45 років 3 місяці (стаж враховано по 05.04.2024), в тому числі додатковому стажі 33 роки, середньомісячній заробітній платі 45133,12 грн, визначеній за період з 01.09.2015 по 31.03.2024 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становить 27369,18 грн, де: (розмір пенсії за віком 20422,74 грн; доплата за 10 років понаднормативного стажу 236,10 грн)*100%; розмір пенсії по інвалідності 20658,84 грн; підвищення інвалідам війни І групи (50% від 2361 грн) 1180,50 грн; цільова допомога інвалідам війни I групи 70,00 грн; збільшення п.1 ст. 21 Постанова №1381 5105,69 грн; ДСД на догляд інвалідам I групи (15% від 2361 грн) 354,15 грн. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня 2024 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 2361 грн. Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з вищезазначеним, позивача пенсійну виплату встановлено в розмірі 23610,00 грн. Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовної вимоги позивача відсутні.

24.11.2025 року до суду від відповідача надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача.

26.11.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача заперечує проти доводів відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.03.2024 року.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №884716 позивачу встановлено першу «Б» групу інвалідності (поранення пов`язане із захистом Батьківщини по зору) з 29.01.2024 року безтерміново.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградське об`єднане управління) «Про призначення пенсії» № 04 від 30.05.2024 року позивачу з 03.05.2024 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмірі пенсії з надбавками склав 25614,71 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградське об`єднане управління) «Про перерахунок пенсії» № 04 від 25.02.2025 року позивачу з 01.03.2025 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вид перерахунку «Індексація заробітку (масовий)», внаслідок перерахунку розмірі пенсії з надбавками склав 26188,68 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградське об`єднане управління) «Про перерахунок пенсії» № 04 від 13.08.2025 року позивачу з 07.08.2025 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вид перерахунку «через зміни «надбавки»», внаслідок перерахунку розмірі пенсії з надбавками склав 27369,18 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі) «Про перерахунок пенсії» № 04 від 19.08.2025 року позивачу з 01.09.2025 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вид перерахунку «Взяття на облік (від ГУ ПФУ в Дн-ській обл. (Павлоградське об`єднане))», внаслідок перерахунку розмірі пенсії з надбавками склав 27369,18 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.09.2025 року №265-24597/Г-02/8-1500/25 повідомлено позивача, що «Умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат встановлені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон), згідно з яким розмір пенсії залежить від страхового стажу, розміру заробітної плати та інших чинників. Ви перебуваєте на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.09.2025 та отримуєте пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю І групи захворювання пов`язаного з каліцтвом/пораненням, отриманих під час захисту Батьківщини, обчислену відповідно до Закону. За результатом перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що за заявою від 07.08.2025 та долученими документами за принципом екстериторіальності пенсію перераховано при страховому стажі 45 років 3 місяці (стаж враховано по 05.04.2021), в тому числі додатковому стажі 33 роки, середньомісячній заробітній платі 45133,12 грн, визначеній за період з 01.09.2015 по 31.03.2024 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становить 27369,18 грн, де: (розмір пенсії за віком 20422,74 грн; доплата за 10 років понаднормового стажу 236,10 грн)* 100%; розмір пенсії по інвалідності-20658,84 грн; підвищення інвалідам війни І групи (50% від 2361 гри) 1180,50 грн; цільова допомога інвалідам війни І груни 70,00 грн; збільшення 1 ст. 21 Постанова №1381 5105,69 грн; ДСД на догляд інвалідам І групи (15% від 2361 грн) 354,15. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік з 1 січня 2024 року встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 2361 грн. Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомога, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з вищезазначеним, Вашу пенсійну виплачу встановлено в розмірі 23610,00 грн. Одночасно повідомляємо, що Ви маєте право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за умови звернення за призначенням пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1. Для подання заяви на призначення пенсії Вам необхідно звернутись до уповноваженого органу де Ви проходили службу.».

Позивач, не погодившись з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Тобто, Законом № 1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за № 2262-XII (надалі - Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2262-XII військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що пенсія за вислугу років на умовах Закону № 2262-ХІІ та пенсія за віком відповідно до Закону №1058-ІV є різними видами пенсій, які призначаються за різним законодавством.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Павлоградське об`єднане управління) «Про призначення пенсії» № 04 від 30.05.2024 року позивачу з 03.05.2024 року призначено пенсію по інвалідності відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмірі пенсії з надбавками склав 25614,71 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Центральне об`єднане управління ПФУ в м. Одесі) «Про перерахунок пенсії» № 04 від 19.08.2025 року позивачу з 01.09.2025 року проведено перерахунок пенсії по інвалідності призначеної відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вид перерахунку «Взяття на облік (від ГУ ПФУ в Дн-ській обл. (Павлоградське об`єднане))», внаслідок перерахунку розмірі пенсії з надбавками склав 27369,18 грн, до виплати визначено розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 23610,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону № 1058-VI максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Обмеження граничного розміру пенсії 10-ма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

З огляду на положення статті 1 Закону № 2262-XII, останній спрямований на захист громадян, зокрема, з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу.

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За змістом статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування", «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 24 червня 2020 року у справі № 580/234/19 вирішив правову проблему щодо визначення порядку здійснення перерахунку пенсій особам, яким пенсія призначена до набрання чинності Закону № 3668-VI, що запровадив обмеження пенсій максимальним розміром до низки спеціальних законів з питань пенсійного забезпечення громадян та зазначив наступне.

Наведені в пункті 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Тлумачення пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI; 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

При цьому, норми пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом, останній поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія призначена після набрання чинності Закону № 3668-VI та перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постановах від 22 грудня 2022 року у справі № 440/608/19, від 26 грудня 2022 року у справі №280/5502/19, від 22 грудня 2022 року у справі №440/4371/18, від 21 травня 2021 року у справі №347/2083/16.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Разом з цим, суд звертає увагу, що Законом № 3668-VI також внесено зміни, зокрема і до Закону № 1058-ІV шляхом викладення частини третьої статті 27 Закону № 1058-ІV в новій редакції, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 27 Закону № 1058-ІV неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому є обов`язковими для застосування.

На відміну від приписів частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ (зі змінами внесеними Законом № 3668-VI), якою передбачалось обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром та яка втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Наявним в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач отримує пенсію по інвалідності на умовах Закону № 1058-IV, розмір якої, з урахуванням максимального розміру склав 23610,00 грн.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, суд уважає, що до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи те, що на теперішній час позивач не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області як отримувач пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 є необґрунтованими.

Разом з цим, суд зазначає, що листом від 17.09.2025 року №265-24597/Г-02/8-1500/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було повідомлено позивачу, що він має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за умови звернення за призначенням пенсії відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1.

З огляду на викладене, суд уважає правомірним обмеження пенсійним органом максимального розміру пенсії позивача, яка призначена відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з чим, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд уважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з дати застосування обмеження - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.11.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва