Справа № 120/12149/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12149/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

26 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 05 серпня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, оскільки при її призначенні пенсійним органом не було враховано до страхового стажу періоди роботи з 23 грудня 1993 року по 01 жовтня 1995 року та з 01 жовтня 1995 року по 01 червня 1999 року.

За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Розглянувши заяву про перерахунок пенсії, пенсійний орган 12 серпня 2024 року прийняв рішення № 01, яким відмовлено в перерахунку пенсії.

Зі змісту такого рішення слідує, що підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи заявника з 23 грудня 1993 року по 01 жовтня 1995 року на посаді комерційного директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Біотек» слугувало те, що в довідці № 31/06-22 від 27 травня 1998 року відсутня підстава видачі такої, що передбачено пунктом 24 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1193 року, а періоду роботи з 01 жовтня 1995 року по 01 червня 1999 року на посаді регіонального представника товариства з обмеженою відповідальністю «Медекс» по Вінницькій області, - оскільки у довідці № 54 від 01 червня 1999 року не зазначено підставу її видачі і суб`єкт господарювання відсутній за юридичною адресою (акт перевірки від 15 листопада 2023 року № 2600-1005-1/8940).

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 № 58 (далі по тексту - Інструкція № 58).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм слідує, що застосування положень Порядку № 637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах до неї) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому суд зауважує, що факт роботи ОСОБА_1 з 23 грудня 1993 року по 01 жовтня 1995 року та з 01 жовтня 1995 року по 01 червня 1996 року підтверджується записами дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12 липня 2022 року (записи №№ 8-9 та №№ 10-11).

Окрім того, позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії до пенсійного органу подано довідку про підтвердження наявного стажу від 27 травня 1998 року № 31/06-22, що видана товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Біотек», та довідку від 01 червня 1999 року № 54, що видана товариством з обмеженою відповідальністю «Медекс».

Зі змісту таких довідок слідує, що ОСОБА_1 з 23 грудня 1993 року по 01 жовтня 1995 року працював на посаді комерційного директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Біотек», а з 01 жовтня 1995 року по 01 червня 1999 року - на посаді регіонального представника товариства з обмеженою відповідальністю «Медекс» по Вінницькій області.

При цьому як на підставу для незарахування до страхового стажу позивача згаданих вище періодів роботи пенсійний орган послався на те, що довідки не містять відомостей про підстави їх видачі, а також те, що суб`єкт господарювання, який видав довідку № 54 від 01 червня 1999 року, відсутній за юридичною адресою, що підтверджується актом перевірки від 15 листопада 2023 року № 2600-1005-1/8940.

Водночас суд критично оцінює наведені вище доводи пенсійного органу, адже на позивача не може покладатися відповідальність за правильність заповнення довідок, що видаються роботодавцями.

Більше того, як в довідці від 01 червня 1999 року № 54, що видана фармацевтичною фірмою «Медекс», так і в довідці від 27 травня 1998 року № 31/06-22, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Біотек», зазначено інформацію про накази, на підставі яких такі довідки видані (наказ про прийняття на роботу від 01 жовтня 1995 року № 19, наказ про звільнення з роботи від 01 червня 1999 року № 62-К; наказ про прийняття на роботу від 23 грудня 1993 року № 27, наказ про звільнення з роботи від 01 жовтня 1995 року № 15).

За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 01 від 12 серпня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

В силу приписів частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Ватаманюк Р.В. Курко О. П.