Справа № 380/7225/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 рокусправа № 380/7225/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФ України у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач 2, ГУ ПФ України в Донецькій області), в якому просить:

«- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування періодів трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 01.12.2011 до страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 по 01.12.2011 з дня призначення пенсії - 23.09.2024;

- визнати протиправними дії Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_3 у пільговому обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991, а також не врахування для обчислення пенсії довідок про заробітну плату від 04.12.2015 за №№3112, 3115, 3116, які видані муніципальним архівом адміністрації міста Муравленко Ямало-Ненецкого автономного округу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_3 у пільговому обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991 з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців (коефіцієнт 1,5) та здійснити розрахунок з дня) призначення пенсії - 23.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області врахувати при обчисленні пенсії ОСОБА_3 довідок про заробітну плату від 04.12.2015 за №№3112, 3115, 3116, які видані муніципальним архівом адміністрації міста Муравленко Ямало-Ненецкого автономного округу, з дня призначення пенсії - 23.09.2024».

Ухвалою суду від 15.04.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.

Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами протиправно не зарахованого до страхового стажу позивача період роботи на території російської федерації та період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Відповідач 2 проти позову заперечив з підставі викладених у відзиві. Вказав, що заявлені позовні вимоги стосуються періоду з 23.09.2024, враховуючи день звернення до суду 04.04.2025, такі вимоги виходять за межі шестимісячного строку, встановленого статтею 122 КАС України. Вважає, що пропущений строк звернення до суду, не підтверджено позивачем жодними доказами. Також вказав, що в заяві від 31.12.2024 позивач просив зарахувати довідки про заробітну плату 1985-1991 роки та врахувати стаж роботи на Крайній Півночі в 1,5 розмірі. До заяви також додана посвідка на постійне проживання видана 30.08.2024, на основі якої проведено перерахунок - зміна особистих даних. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, a6o письмового трудового договору, a6o довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами. У наданих до заяви документах не назначено про користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами. Строкові трудові договори не надано. Вивчаючи пенсійну справу встановлено, що наявні архівні довідки про заробітну плату від 04.12.2015 №3112, №3115, №3116 за періоди роботи протягом листопада 1985 року - грудня 1991 року, видані та засвідчені установою російської федерації, дані яких не прийнято до уваги, оскільки на документах не проставлено апостиль компетентним органам держави.

Відповідач 1 проти позову заперечив з підставі викладених у відзиві. Вказав, що позивач просить здійснити перерахунок пенсії здати призначення 23.09.2024, тому звертаючись до суду 05.04.2025 позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України. Також, вказав, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії та прийняття рішення Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення припинила свою дію та серед держав-учасниць вказаної Угоди з 01.01.2023 відсутня така сторона як російська федерація внаслідок завершення для вказаної країни процедури виходу з Угоди. Отже, на момент розгляду заяви позивача про призначення пенсії відсутній міжнародний договір з російською федерацією з приводу пенсійного забезпечення, а тому, положення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, у тому числі щодо визнання стажу, не поширюється на стаж набутий громадянами України на території російської федерації. У зв`язку із чим при призначенні пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховується період роботи (служби) на території російської федерації по 31.12.1991. Період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі зараховані позивачу в календарному обчислені, оскільки в матеріалах справи відсутні докази користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами. Окрім цього, вказав, що рішення про відмову в зарахуванні в пільговому розмірі стаж роботи на території Крайньої Півночі прийнято ГУ ПФ України в Донецькій області. В наданих позивачем документах не зазначено про користування пільгами, встановленими нормативно-правовими актами. Строкові трудові договори не надано. Заявником для підтвердження сум заробітку не надано первинних документів, а також неможливо у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України здійснити перевірку довідок про заробітну плату при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав повністю. Також вказав, що спірні рішення відповідачів прийняті 13.12.2024 та 06.01.2025.

Щодо покликань відповідачів про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Згідно із частинами 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зі змісту позовної заяви та доказів у справі суд з`ясував, що рішенням від 13.12.2024 ГУ ПФ України у Львівській області призначив позивачу пенсії за віком з 23.09.2024. Під час такого призначення відповідач 1 не зарахував спірні періоди роботи позивача на території російської федерації. Також, позивач подав 31.12.2024 заяву щодо пільгового обрахунку періоди роботи на території Крайньої Півночі. Рішення за результатами розгляду заяви прийнято відповідачем 2 06.01.2025.

До суду позивач звернувся із позовної заявою шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку 07.04.2025, що підтверджується відтиском поштового штемпелю на конверті.

Таким чином, позивач звернувся до суду в межах строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 стаття 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзивів, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській.

ГУ ПФ України Львівській області на підставі заяви позивача від 09.12.2024 прийняло 13.12.2024 рішення про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.09.2024.

Під час призначення пенсії позивачу не враховано період трудової діяльності на території російської федерації з 01.01.1992 по 01.12.2011, що не заперечується сторонами. Також, період трудового стажу позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991 розраховано в календарному обчисленні.

З метою зарахування стажу роботи на території Крайньої Півночі в пільговому обчислені (1,5 роки за 1 рік роботи) позивач звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою від 31.12.2024.

За принципом екстериторіальності заяву позивача від 31.12.2024 передано для розгляду ГУ ПФ України в Донецькій області, яке прийняло рішення №654 від 06.01.2025 про відмову у перерахунку пенсії.

Рішення мотивоване тим, що в наданих до заяви документах не назначено про користування пільгами, передбаченими відповідними нормативно-правовими актами. Строкові трудові договори не надано. Вивчаючи пенсійну справу встановлено, що наявні архівні довідки про заробітну плату від 04.12.2015 №3112, №3115, №3116 за періоди роботи протягом листопада 1985 року - грудня 1991 року, видані та засвідчені установою російської федерації, дані яких не прийнято до уваги, оскільки на документах не проставлено апостиль компетентним органам держави.

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 5 Закону №1058-VI передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-VI відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-VI:

- страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частинами 1 3 статті 24 Закону №1058-VI передбачено, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацами 1, 2 частини 1 статті 40 Закону №1058-VI для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.04.2014 №13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1), який визначає, зокрема, перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

При цьому, статтею 4 Закону №1058-VI встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 5 цієї Угоди передбачено гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною на момент звернення позивача за призначенням пенсії, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно з частиною 2 статті 6 Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також, на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

При цьому, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01.12.1991, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13.03.1992), а Держави-учасниці Співдружності, зі свого боку, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13.03.1992).

Суд зауважує, що Угодою від 13.03.1992 встановлено, зокрема, правила обчислення розміру пенсій.

Згідно із частиною 3 статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26.03.2008 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Отже, викладені положення зазначених Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому, обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З доказів у справі суд встановив, що під час призначення пенсії з 23.09.2024 позивачу не зараховано до страхового стажу період трудової діяльності на території російської федерації з 01.01.1992 по 01.12.2011.

Також, з метою зарахування стажу роботи на території Крайньої Півночі в пільговому обчислені (1,5 роки за 1 рік роботи) за періоди з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991 позивач звернувся із заявою від 31.12.2024. Рішенням ГУ ПФ України в Донецькій області (орган визначений за принципом екстериторіальності) за результатами розгляду заяви прийнято рішення, яким відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку із відсутність в наданих документів інформації про користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, ненаданням строкових трудових договорів, а також через відсутність апостилю на довідках, видах уповноваженими установами російської федерації.

Щодо спірного періоду роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 01.12.2011, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 01.01.2004.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз викладених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності), для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637.

Суд встановив, що згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 :

- 02.12.1991 (запис №18) прийнятий на посаду ізолювальника 5 розряду в «ТОО (ООО) «Альерн»;

- 20.12.2000 (запис №20) звільнений за власним бажанням;

- 06.02.2001 (запис №21) прийнятий на посаду стропальника 5 розряду в «АОА «Сибнефть-Ноябрськнефтегаз»;

- 03.07.2001 (запис №23) переведений до «ООО «Сибнефть-УКРС»;

- 31.10.2021 (запис №24) звільнений за власним бажанням;

- 03.12.2001 (запис №25) прийнятий на посаду ізолювальника 5 розряду в «ООО «Альерн»;

- 26.07.2005 (запис №26) звільнений за власним бажанням;

- 04.08.2005 (запис №27) прийнятий на посаду оператора підземного ремонту свердловин 5 розряду в «ООО «Капітальний ремонт скважин-Сервис»;

- 01.12.2011 (запис №28) звільнений у зв`язку із виходом на пенсію за віком.

Як вже зазначалося згідно з приписами Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

У постанові від 29.03.2023 у справі №360/4129/20 Верховний Суд зазначив, що обчислення стажу здійснюється, згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до законодавства російської федерації страховий стаж має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

Водночас обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період.

Відповідно до абзацу 5 підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Додатком 5 до Порядку №22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.

За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.

Однак суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні довідки про заробітну плату позивача за період з 01.01.1992 по 01.12.2011. Також, відсутні будь-які докази сплати роботодавцем на користь позивача страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період. Вказаних відомостей також не містить і трудова книжка позивача.

Також, позивачем не надано до суду доказів подання відомостей із індивідуального (персоніфікованого) обліку чи довідок від роботодавців про сплату страхових внесків до пенсійного органу під час звернення із заявою про призначення пенсії.

Таким чином, спірний період роботи позивача з 01.01.1992 по 01.12.2011 на території російської федерації неможливо зарахувати до страхового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

При цьому, на думку суду, вихід України з 29.11.2022 року із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачем на території Російської Федерації, до цього моменту, для призначення пенсії.

Це, зокрема, пояснюється тим, що у пункті 2 статті 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Щодо пільгового перерахунку спірних періодів роботи з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991 на території Крайньої Півночі, суд зазначає таке.

Згідно пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на підставах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до пункту «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 10.02.1960 працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» №1908-VІІ від 26.09.1967 постановлено: скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років; надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, для пільгового обчислення страхового стажу передбачена можливість надавати вказані документи за вибором особи.

Так, відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

З викладеного висновується, що до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, а саме: в полуторному розмірі відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, зараховується період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген, який мав місце до 1 січня 1991 року, на підставі документів, у яких зазначено про користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Під час розгляду справи суд встановив, що для підтвердження стажу роботи на території Крайньої Півночі позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_1 та архівні довідки щодо розміру заробітної плати в Управлінні підготовки виробничого тресту «Ноябрьскнефтегазстрой» і Промисловому виробництві орендного будівельно-виробничого комплексі тресту «Ноябрьскнефтегазстрой».

Трудова книжка позивача містить записи про періоди роботи позивача з 1985 року по 1991 рік (записи №12 - №16).

У довідках визначено розмір помісячної заробітної плати за періоди роботи позивача з 1985 року по 1991 рік, вказано про нарахування заробітної плати з урахування районного коефіцієнту та північної надбавки.

Водночас надані позивачем документи не містять відомостей про наявність у позивача у спірні періоди права користування пільгами, передбаченими відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

При цьому, як вказано відповідачами позивачем не надавалися будь-які інші документи щодо підтвердження стажу роботи на території Крайньої Півночі.

Окрім цього, надані позивачем довідки не мають жодної інформації щодо сплати роботодавцем на користь позивача страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за період роботи з 1985 року по 1991 рік.

Отже, з огляду на правове регулювання спірних правовідносин та встановлені обставини справи суд висновує, що у відповідачів немає правових підстав для зарахування періодів роботи з 12.11.1985 по 11.07.1987, з 12.07.1987 по 01.01.1991 в пільговому обчисленні.

Щодо інших покликань сторін суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994 статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не є необхідним надавати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України стягнення судових витрат на користь позивача, якому у задоволенні позову відмовлено повністю не передбачено.

Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович