Справа № 440/15443/25
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

28 листопада 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/15443/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить:

1) визнати протиправними дії та бездіяльність Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не складення довідки ВЛК на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатом медичного огляду, яким визнано його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 75а графи ІІ Розкладу хвороб наказ МОУ №402/08, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та не надання її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг");

2) зобов`язати Позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти довідку ВЛК на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатом медичного огляду яким визнано його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 75а графи ІІ Розкладу хвороб наказ МОУ №402/08, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та надати її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг");

3) стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/15443/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28 листопада 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі, його відділам та комісіям, вчиняти дії щодо переміщення, призову, мобілізаційних заходів щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до навчального центру та/або військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 КАС України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що ОСОБА_1 вручено повістку №5600652 на 01.12.2025 для уточнення даних попри те, що позивач виконав обов`язок з уточнення облікових даних, що підтверджується записом у його військово-обліковому документі. Вважає, що такі дії свідчать про вжиття ТЦК та СП активних заходів мобілізаційного характеру та про реальну загрозу призову позивача на військову службу, внаслідок чого зміниться його статус з невійськовозобов`язаного на військовозобов`язаного, а фактично військовослужбовця, що призведе до неможливості участі в судових засіданнях та до неможливості відновлення порушеного права у зв`язку із вчиненням дій по мобілізації, оскільки процедура призову є незворотною, тоді як наявний спір щодо законності висновків військово-лікарської комісії. Вказує на очевидність ознак протиправності оскаржуваних дій та бездіяльності відповідача та порушення такими діями та бездіяльністю прав позивача.

Разом з тим, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи не дають підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, в якій позивачем оскаржується бездіяльність Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не складення довідки ВЛК на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатом медичного огляду з виключенням з військового обліку на підставі статті 75а графи ІІ Розкладу хвороб наказ МОУ №402/08 та не надання такої довідки до ІНФОРМАЦІЯ_1 для внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ("Оберіг").

Позивачем ОСОБА_1 не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, на яку посилається позивач у своїй заяві, Верховний Суд також не викладав висновків щодо застосування норм статей 150-154 КАС України, якими врегульовано забезпечення позову. У цій постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 зазначено, що "процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу".

Проте, предметом позову у справі №160/2592/23 було визнання протиправними дій щодо призову особи на військову службу під час мобілізації та зобов`язання військової частини прийняти рішення про звільнення особи з військової служби особового складу Збройних Сил України військової частини. Тоді як у даній справі позивач не оскаржує дій чи рішень щодо призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та/або дій щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому забезпечення позову у зазначений позивачем спосіб є неспівмірним та неадекватним з позовними вимогами у цій справі.

Суд зазначає щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваних дій та бездіяльності та порушення такими діями та бездіяльністю прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідні рішення, дії, бездіяльність явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення, дії, бездіяльності та порушення ними прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення, дії, бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення, дії, бездіяльності на цій стадії.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 380/20209/24.

У даному випадку протиправність оскаржуваних дій та бездіяльності потребує з`ясування обставин в адміністративній справі з підтвердженням відповідними доказами і наданням оцінки аргументам учасників справи, що, в свою чергу, фактично зумовлює вирішення спору по суті та, як наслідок, не відповідає завданням інституту забезпечення позову.

При наданні оцінки обґрунтованості заяви про забезпечення позову суд не досліджує документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваних дій та бездіяльності, не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Так, суд з`ясовує обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує зібрані докази на стадії розгляду справи по суті. Таким чином, протиправність чи правомірність оскаржуваних у справі дій та бездіяльності підлягає встановленню судом за наслідками розгляду та вирішення адміністративної справи по суті.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич