Справа № 240/27011/25
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

27 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/27011/25

категорія 108010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шуляк Л.А., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави до Житомирської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Керівник Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської обласної ради від 10.04.2025 року №936 "Про припинення обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради шляхом приєднання до комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради".

Разом з позовною заявою 27 листопада 2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що рішенням Житомирської обласної ради від 10.04.2025 №936 "Про припинення обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради шляхом приєднання до комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради" вирішено припинити обласний санаторій радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради шляхом приєднання до комунального підприємства до експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради. Рішенням від 10.04.2025 №938, обласному санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради припинено право оперативного управління на об`єкт нерухомого майна, а саме майновий комплекс загальною площею 4567,6 кв. м, розташований за адресою: Житомирська область, Звягельський район, селище Кам`яний Брід, вулиця Довбиська,1. Наголошено, що комплекс є спільною майновою власністю територіальних громад сіл, селище, міст Житомирської області.

06.06.2025 року комісією, що утворена відповідно до наказу директора комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради від 08.05.2025 № 40 "Про створення комісії з приймання - передачі нерухомого майна" створена після ухвалення рішення Житомирською обласною радою від 10.04.2025 №938 "Про нерухоме майно" підписано акт приймання-передачі майнового комплексу обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради.

Відповідно до Статуту правонаступника обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради, комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради, затвердженого рішенням від 21.12 2023 №626, зазначено, що підприємство створено з метою, зокрема, отримання доходів і реалізації інтересів засновника, а також економічних та соціальних інтересів трудового колективу.

Представник заявника наголошує, що зазначена ситуація створює реальну загрозу відчуження, знищення та пошкодження матеріально-технічної бази обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради, а тому є необхідність для вжиття заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17.

При цьому, суд зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Як слідує із заяви про забезпечення позову, позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони комунальному підприємству по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради, Житомирській обласній раді та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, зокрема реєстраційні, щодо припинення юридичної особи обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради, розпорядження об`єктом нерухомого майна.

Разом з тим, суд зазначає, що протиправність вказаного рішення, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності під час розгляду адміністративної справи по суті.

Правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладена у постанові від 19.06.2018 у справі №826/9263/17, зводиться до того, що підстави щодо наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Процедура щодо припинення юридичної особи, визначається відповідно до ст.107 Цивільного кодексу України та передбачає ряд етапів, встановлених законодавством.

Додатком 2 до оспорюваного рішення встановлено порядок та строки проведення припинення обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради.

Як видно із п.11 вказаного додатку остання дія - подання передавального акта в орган, який здійснює державну реєстрацію юридичної особи, що припиняється, мала відбутись у строк - 4 місяці з дня оприлюднення рішення. Наразі після оприлюднення рішення Житомирської обласної ради від 10.04.2025 року №936 пройшло більше семи місяців.

Прокурором не повідомлено, на якій стадії наразі перебуває процедура припинення обласного санаторію радіаційного захисту для дорослого і дитячого населення Житомирської обласної ради, чи є застосування обраних ним заходів забезпечення позову актуальним та дієвим. Також в контексті наведеного не надано доказів щодо існування реальної загрози спричинення значної шкоди правам заявника, у разі невжиття таких заходів чи унеможливлення виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява Керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити Керівнику Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.А.Шуляк