Справа № 280/3057/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/3057/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2025 ( суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/3057/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №44 від 04.04.2025 про часткову відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII починаючи з 28 березня 2025 року;

стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн (дев`ять тисяч гривень).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 19.02.2019 перебуває на обліку в УПФУ в Дніпровському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України №1058. 28.03.2025 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області №4 від 04.04.2025 відмовлено у переведенні на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу», підставою для відмови слугувало недостатній стаж державної служби, який полягає в не зарахуванні трудового стажу позивача на посадах в державній податковій інспекції та в органах місцевого самоврядування, оскільки, на думку відповідача, ці посади не були віднесені до відповідних посад державних службовців. Позивач вважає прийняте відповідачем рішення протиправним та таким, що порушує конституційне право на пенсійне забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №44 від 04.04.2025 про часткову відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 08.06.2007 по 21.01.2008, з 24.01.2008 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 16.09.2013, з 17.09.2013 по 21.04.2021, з 22.04.2021 по 18.03.2025, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.03.2025 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що дії управління відповідають нормам чинного законодавства, отже підстави для часткового задоволення вимог позивача відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).

28.03.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку у зв`язку із звільненням (з 18.03.2025) та переходу на інший вид пенсії - з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889- VIII (далі - Закон № 889-VIII).

За принципом екстериторіальності, заява від 28.03.2025 була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви відповідачем частково задоволено вимогу щодо здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням із роботи, а також прийнято рішення №44 від 04.04.2025 про відмову в частині здійснення перерахунку пенсії Позивача, а саме - у переведенні з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону № 889-VIII.

Відповідно до рішення №44 від 04.04.2025: за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1978 ОСОБА_1 працювала: з 01.11.1993 по 01.03.2000 в Запорізькому обласному центрі зайнятості й 05.07.1994 прийнято присягу державного службовця; з 08.06.2007 по 21.01.2008 в Державній податковій інспекції у Запорізькому районі Запорізької області головним державним податковим ревізором-інспектором; з 24.01.2008 по 31.03.2011 в Фінансовому управлінні Ленінської райадміністрації Запорізької міської ради посадова особа ОМС; з 01.04.2011 по 16.09.2013 в Департаменті фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради - посадова особа ОМС; з 17.09.2013 по 21.04.2021 в Департаменті економічного розвитку Запорізької міської ради - посадова особа ОМС; з 22.04.2021 по 18.03.2025 в Департаменті фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради - посадова особа ОМС. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 та наданими документами, станом на 01.05.2016 має 5 років 7 місяців 27 днів стажу державної служби. Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні частини перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889, оскільки відсутні законодавчі підстави, а саме станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723 посаду державної служби, а також станом на цю дату відсутні не менш як 10 років або не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених відповідних категорій посад державної служби. Вважаючи протиправним рішення відповідача №44 від 04.04.2025, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ з 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII. Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, не зважаючи на те, що з 01.05.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених ст.37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Однак, пенсійним фондом прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні частини перерахунку пенсії щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889, оскільки відсутні законодавчі підстави, а саме станом на 01.05.2016 не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723 посаду державної служби, а також станом на цю дату відсутні не менш як 10 років або не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених відповідних категорій посад державної служби.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Згідно пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), відповідно до пункту 1 якого, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Обставина щодо втрати чинності Порядку №283, у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби (далі - Порядок № 229).

Згідно з п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 4 Порядку №229, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Враховуючи наведене, періоди роботи позивача з 24.01.2008 по 31.03.2011, з 01.04.2011 по 16.09.2013, з 17.09.2013 по 21.04.2021, з 22.04.2021 по 18.03.2025 на державних посадах в органах місцевого самоврядування підлягає зарахуванню до стажу державної служби в силу наведених вище законодавчих вимог.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі № 735/939/17 (адміністративне провадження №К/9901/2444/17).

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, матеріалами справи підтверджено співмірність та фактичність понесення витрат на правничу допомогу, а отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.06.2025 в адміністративній справі №280/3057/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 листопада 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко