Справа № 320/21456/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року справа №320/21456/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративний позов Підприємство об`єднання громадян "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ" до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Підприємство об`єднання громадян "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за серпень 2023 року у сумі 14435566,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року № 240070705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1704546,00 грн.

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 08 січня 2024 року № 691/0705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за вересень 2023 року у сумі 4854287 грн.

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100440705 форми «ВЗ», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року у сумі 2989889,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100370705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11389581,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що реальність здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується сукупністю наданих первинних документів до перевірок. Позивачем зазначено, що Відповідачем безпідставно невраховано надані до заперечень перевірки. Також Позивач зазначив, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 позовну заяву залишено без руху.

Позивачем усунуто недоліки шляхом подання заяви про усунення недоліків на виконання вимог ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено адміністративну справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2025 №246/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва (відряджений до Київського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва (відряджений до Київського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею для розгляду даної справи визначено Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 відкрито адміністративне провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідач не погодившись з доводами викладеними у позовній заяві подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що 1) частина наданих документів містить дефекти у графі «отримав»; 2) позивачем не надано прайс-листи або специфікації із зазначенням асортименту, кількості, ціни, загальної вартості партії товару, терміну і адреси поставки, що передбачено умовами договору від 03.04.2023 року №1043, також ненадані документи, що підвтерджують рух товару; 3) позивачем надано первинні документи після закінчення перевірки; 4) Відповідач наголосив, врахування під час прийняття рішення по цій справі додаткових доказів наданих Позивачем до суду, які в свою чергу, не були надані та досліджені під час документальної перевірки, висновки якої ґрунтується на інших фактичних обставинах, призведе по суті до проведення судом повторної податкової перевірки та порушення принципу змагальності сторін в адміністративному судочинстві.

Представник позивача у судових засідання позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити даний позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні даного позову.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПІДПРИЄМСТВО ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» є юридичною особою, яка перебуває на обліку в ГУ ДПС у Київській області. Основним видом діяльності (основний КВЕД) є 10.20. Переробка та консервування риби, ракоподібних і молюсків.

Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі Наказу ГУ ДПС у Київській області від 18.10.2023 року за №2100-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПІДПРИЄМСТВА ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) (далі - ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ») щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.09.2023 року реєстраційний номер (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585 (далі - Акт перевірки № 1), де зафіксовані наступні порушення:

п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за серпень 2023 року на суму 14 435 566, 00 грн.;

п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, 198.5 ст. 195 ПК України чим завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1704546,00 грн.

Не погодившись з висновками Акту, Позивачем було подано заперечення на акт від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585.

За результатами розгляду заперечень, висновки Акту перевірки залишено без змін.

Висновки Акту стали підставою для винесення податкових повідомлень - рішень:1) податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за серпень 2023 року у сумі 14435566, 00 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року № 240070705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1704546,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі Наказу ГУ ДПС у Київській області від 16.11.2023 року за №2317-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПІДПРИЄМСТВА ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) (далі - ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ») щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.10.2023 року реєстраційний номер (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18.12.2023 року №27685/10-36-07-05/43913585 (далі - Акт перевірки № 2), яким зафіксовано наступні порушення: п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за вересень 2023 року на суму 4854287 грн.

Висновки Акту стали підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 08 січня 2024 року № 691/0705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за вересень 2023 року у сумі 4854287 грн.

Головним управління ДПС у Київській області на підставі Наказу ГУ ДПС у Київській області від 15.12.2023 року за №2494-п, виданого на підставі п.п.191.1.6 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.п.69.2 п.п.69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПІДПРИЄМСТВА ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) (далі - ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ») щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.11.2023 року реєстраційний номер (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.01.2024 року №2012/10-36-07-05/43913585 (далі - Акт перевірки № 2), де зазначено наступні порушення:

п. 44.1 п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст.85, п. 200.4 п.200.7 п.200.8 п. 200.14 ст. 200 ПК України чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку декларації за жовтень 2023 року на суму 2989889,00 грн.;

п. 44.1 ст. 44, п. 189.1 ст. 189, 198.5 ст. 195 ПК України чим завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11389581,00 грн.

Висновки Акту стали підставою для винесення податкових повідомлень - рішень: 1) податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100440705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року у сумі 2989889,00 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100370705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11389581,00 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями Позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням податкового органу, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1. статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно із пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

За правилами підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку із ввезення товарів на митну територію України.

Згідно із пунктом 187.8 пункту 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.12 статті 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Пунктом 06.1 статті 206 Податкового кодексу України визначено, що під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до пунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абзаців 5, 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною 1, 2 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, з метою дослідження фактичного руху активів у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання послуг, специфіку предмету надання послуги, обсяги і зміст послуги, щодо зберігання майна, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій з надання послуг, щодо зберігання майна, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі.

З матеріалів Актів перевірок, відзиву на позовну заяву, податкових повідомлень-рішень вбачається, що підставою прийняття Головним управлінням ДПС у Київській області спірних податкових повідомлень-рішень є наступні аргументи:

1) Під час перевірки ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не надано інформацію та документальне підтвердження Щодо реалізації товару на кінцевого споживача, а саме: не надано інформацію щодо транспортування виготовленої продукції з цеху (складу) до споживача враховуючи, що реалізація відбувається в значних обсягах;

2) Встановлення розбіжностей в обсягах реалізації товару (Акт перевірки № 1);

3) Порушення умов договору, щодо строків сплати за товару, а саме: п. 6.1 договору: «Покупець сплачує постачальнику грошові кошти за товар по кожній партії шляхом перерахування грошей в розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок постачальника на умовах попередньої оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку». Відповідачем встановлено, що сплата почалася з 02.06.2023 року, чим порушено умови договору поставки від 03.04.2023 року №91043;

4) До перевірки також не надано прайс-листи або специфікації із зазначенням асортименту, кількості, ціни, загальної вартості партії товару, терміну і адреси поставки, що передбачено умовами договору від 03.04.2023 року N91043. Також не надано інформацію та документальне підтвердження щодо транспортування товару зі складу постачальника шляхом самовивозу або доставкою товару на склад/крамницю покупця засобами постачальника;

5) Позивачем надано належним чином завірені документи - 11.01.2024 року (лист 10/01/2024-1 від 10.01.2024 року) (аркуш 5 Акту), проте останній день перевірки 09.01.2024 року, таким чином ГУ ДПС дані документи не враховуються при проведенні перевірки, у зв`язку з чим відмовлено у бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року (Акт перевірки № 3).

Суд вважає за доцільне надати оцінку кожному аргументу Головного управління ДПС у Київській області.

Позивачем застосовувало ставку оподаткування податком на додану вартість у розмірі 20% та 0% згідно п.193.1 ст.193 Кодексу з урахуванням п.10 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу та п.8 підрозділу 2 Розділу ХХ «Перехідні положення».

З метою виконання статутних завдань і цілей зареєстровані громадські організації осіб з інвалідністю мають право здійснювати необхідну господарську і підприємницьку діяльність шляхом створення госпрозрахункових установ і організацій зі статусом юридичної особи (далі підприємства інвалідів) згідно ст. 14 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875 від 21.03.1991.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 30.03.2023 року №228 ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій з інвалідністю.

Строк користування податковою пільгою з 01.04.2023 по 30.09.2023 (включно).

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 26.09.2023 року №993 ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» надано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій з інвалідністю.

Строк користування податковою пільгою з 01.10.2023 по 30.09.2024 (включно).

Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є: застосування норми п.8 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до якого «На період до 1 січня 2025 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, які засновані громадськими об`єднаннями осіб з інвалідністю і є і є їх власністю, де кількість осіб з інвалідністю, які мають там, основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких осіб з інвалідністю становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва.

Надаючи оцінку здійснити господарські операції в розрізі технічної, трудової та технологічної можливості здійснити господарські операції суд зазначає наступне. наявність працівників не заперечується ГУ ДПС та підтверджується: списом працівників організації, довідкою про фонд оплати праці, штатним розписом від 15 квітня 2023 р., Акт перевірки № 1 (аркуш 4-5 Акта перевірки), де встановлено наявність 29 працівників, Акт перевірки № 2 (аркуш 4-6 Акта перевірки), де встановлено наявність 31 працівника, Акт перевірки № 3 (аркуш 3 Акта перевірки). Тобто Відповідачем не заперечується факт наявності працівників для здійснення робіт. Суд вважає, що наведена кількість працівників є достатньою для здійснення господарських операцій. Наявність працівників з інвалідністю сторонами не заперечувалося та не було обставиною, яка потребує доказування.

Наявність основних засобів підтверджується Договором оренди № 5 від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого, Позивач орендує приміщення за адресою: 49127, м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 та Актом прийому-передавання в оренду приміщення до договору оренди № 5 від 03 квітня 2023 року. З даних документів вбачається, що Позивачем орендовано частину виробничих приміщень площею 468, 2 кв. м., склад-холодильник площею 102,0 кв.м., офіс площею 40,0 кв.м., та обладнання розташоване на земельній ділянці загальною площею 1,7765 га за адресою 49127, м. Дніпро, вул. Виробнича, 4. Оренда об`єкта нежитлової нерухомості за адресою: м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000015, №ОУ-0000033, №ОУ -0000030, № ОУ -0000122, №ОУ-0000100, №ОУ-0000027, №ОУ-0000087, №ОУ-0000023, №ОУ-0000015, №ОУ-0000061, №ОУ-0000012, №ОУ-0000009, рахунком-фактурою № СФ-0000015 від 01 червня 2023 року, №СФ-0000033 від 01 листопада 2023, №СФ-0000030 від 02 жовтня 2023; №СФ-0000385 від 10 жовтня 2023, №СФ-0000322 від 11 вересня 2023, №СФ-0000027 від 01 вересня 2023, №СФ- 0000087 від 10 серпня 2023 року, №СФ-0000023 від 01 серпня 2023, №СФ-0000183 від 09 червня 2023, №СФ-000012 від 01 травня 2023, №СФ-0000009 від 3 квітня 2023.

На підтвердження оренди приміщень також надано: Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за жовтень 2023 року) № 492 від 31жовтня 2023 року, Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за вересень 2023 року) №419 від 30 вересня 2023, Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за травень 2023 року) №117 від 31 травня 2023, Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за червень 2023 року) №159 від 30 червня 2023, Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за липень 2023 року) №244 від 31 липня 2023, Акт надання послуг (послуги оренди нежитлового приміщення за серпень 2023 року) №288 від 31 серпня 2023.

Зі змісту Актів перевірки Відповідачем не ставиться під сумнів наявність виробничих потужностей, посилань на їх недостатній матеріали справи не містять.

У матеріалах справи наявний Експлуатаційний дозвіл № a-UA-12-02-039-VIII-PP; XVI-PP, SP, PS від 01 травня 2023 року виданого ПІДПРИЄМСТВУ ОБ`ЄДНАННЯ ГРОМАДЯН «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ», адреса потужностей: м. Дніпро, вул. Виробнича, 4.

Таким чином, Суд доходить висновку, що у ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» наявні працівники, виробничі потужності, дозволи для здійснення господарської діяльності.

Оцінюючи зміст господарських операцій суд зазначає, що між ТОВ «АЙСБЕРГ-ФІШ» ТА ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» укладено Договір поставки від 03 квітня 2023 року, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця (Відповідача) рибоморепродукцію, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п. 1.2 Договору).

Факт виконання умов Договору та купівлі товарів в ТОВ «Айсберг-ФІШ» підтверджується видатковими накладними №РН-0001261 від 24.08.2023, №РН-0001211 від 17.08.2023, №РН-0001220 від 18.08.2023, №РН-0001201 від 16.08.2023, №РН-0001055 від 26.07.2023, №РН-0001044 від 24.07.2023, №РН-0001033 від 21.07.2023, №РН-0001019 від 19.07.2023 року, №РН-0001022 від 20.07.2023, №РН-0001010 від 18.07.2023, №РН-0000999 від 17.07.2023 року (Том 2 аркуш 1 -11), №РН-0000999 від 17.07.2023, №РН-0001019 від 19.07.2023, №РН-0001020 від 20.07.2023, №РН-0001033 від 21.07.2023, №РН-0000922 від 03.07.2023, №РН-0001085 від 19.07.2023, №РН-0001032 від 21.07.2023, №РН-0000998 від 17.07.2023, №РН-0001023 від 20.07.2023, №РН-0000973 від 13.07.2023, №РН-0001009 від 18.07.2023, №РН-0000984 від 14.07.2023, №РН-0000961 від 11.07.2023, №РН-0000954 від 10.07.2023, №РН-0000969 від 12.07.2023, №РН-0000934 від 05.07.2023, №РН-0000946 від 07.07.2023, №РН-0000928 від 04.07.2023, №РН-0000941 від 06.07.2023, №РН-0001306 від 01.09.2023, №РН-0001313 від 04.09.2023, №РН-0001325 від 05.09.2023, №РН-0001327 від 06.09.2023, №РН-0001336 від 07.09.2023, №РН-0001358 від 08.09.2023, №РН-0001363 від 11.09.2023, №РН-0001370 від 12.09.2023, №РН-0001380 від 13.09.2023, №РН-0001390 від 14.09.2023, №РН-0001400 від 15.09.2023, №РН-0001411 від 18.09.2023, №РН-0001429 від 19.09.2023, №РН-0001446 від 20.09.2023, №РН-0001458 від 21.09.2023, №РН-0001460 від 22.09.2023, №РН-0001508 від 27.09.2023, №РН-0001498 від 26.09.2023, №РН-0000717 від 31.05.2023, №РН-0000708 від 30.05.2023, №РН-0000699 від 29.05.2023, №РН-0000706 від 30.05.2023, №РН-0000702 від 29.05.2023, №РН-0000692 від 26.05.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000677 від 24.05.2023, №РН-0000686 від 25.05.2023, №РН-0000674 від 24.05.2023, №РН-0000666 від 22.05.2023, №РН-0000653 від 22.05.2023, №РН-0000663 від 23.05.2023, №РН-0000641 від 18.05.2023, №РН-0000658 від 22.05.2023, №РН-0000623 від 16.05.2023, №РН-0000647 від 19.05.2023, №РН-0000632 від 17.05.2023, №РН-0000717 від 31.05.2023, №РН-0000608 від 12.05.2023, №РН-0000586 від 10.05.2023, №РН-0000577від 09.05.2023, №РН-0000546 від 04.05.2023, №РН-0000566 від 08.05.2023, №РН-0000513 від 02.05.2023, №РН-0000561 від 05.05.2023, №РН-0000510 від 01.05.2023, №РН-0000802 від 13.06.2023, №РН-0000811від 14.06.2023, №РН-0000780 від 09.06.2023, №РН-0000791 від 12.06.2023, №РН-0000771 від 08.06.2023, №РН-0000762 від 07.06.2023, №РН-0000740 від 05.06.2023, №РН-0000751 від 06.06.2023, №РН-0000721 від 01.06.2023, №РН-0000729 від 02.06.2023, №РН-0000721 від 01.06.2023, №РН-0000729 від 02.06.2023, №РН-0000740 від 05.06.2023, №РН-0000751 від 06.06.2023, №РН-0000762 від 07.06.2023, №РН-0000771 від 08.06.2023, №РН-0000780 від 09.06.2023, №РН-0000791 від 12.06.2023, №РН-0000802 від 13.06.2023, №РН-0000811 від 14.06.2023, №РН-0000653 від 22.05.2023, №РН-0000666 від 23.05.2023, №РН-0000677 від 24.05.2023, №РН-0000686 від 25.05.2023, №РН-0001055 від 26.07.2023, №РН-0000693 від 26.05.2023, №РН-0000699 від 29.05.2023, №РН-0000708 від 30.05.2023, які підписані представника ТОВ «Айсберг-Фіш» та ПОГ «ГЕФЕСТ» та скріплені печатками підприємств.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, вищенаведені документи містять всі реквізити первинного документа. Жодних зауважень до даних документів Акти перевірки не містять.

Оплата товару підтверджується банківськими виписками (Том 10 аркуш 146-234).

Внутрішній рух товару підтверджується звітами з виробництва по посолу риби (Том 2 аркуш 168-250; Том 3 аркуш 1-16, Том 4 аркуш 164-190, 230-244), які підписані в.о. начальника виробництва.

Оборотно-сальдовими відомостями (Том 10 аркуш 29 - 144).

Реалізація продукції підтверджується звітами ЕККА за травень - серпень 2023 року (Том 2 аркуш 16- 167), за вересень 2023 року (Том 4 аркуш 115-163), видатковими накладними (Том 4 аркуш 193-229, 245-250, Том 5 аркуш 1-250, Том 6 аркуш 1- 250, Том 7 аркуш 1-250, Том 8 аркуш 1-250, Том 9 аркуш 1-250, Том 10 аркуш 1-27). Позивач зазначає, що надані видаткові накладні містять всі вимоги, які передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме містить підписи відповідальних осіб, які здійснюють господарську діяльність, дату здійснення господарської операції, номенклатуру товару, ціну, вартість, обсяг. Таким чином, видаткові накладні мають всі реквізити первинного документа. Квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки № 935,807,961,681,1038, 1319, 1123, 2230, 1014, 2018 (Том 3 аркуш 241-250), 1317, 1013, 1009, 720, 410, 1109,1145, 402, 1120, 1416, 439, 2174, 1847, 1850, 1126, 993, 1138, 1116, 514, 502, 1796, 661, 675, 1646, 590, 588,833, 940, 1436,1375, 1507, 726, 1013, 921, 920, 860, 1187, 576, 1323, 1028, 1547, 1539, 2102, 1634, 699, 1711,1707, 1194,1225, 566, 567, 988,1634, 1361,1752,1511, 1516, 1064, 1000, 803, 881, 632, 772, 633, 764, 701, 1371, 621, 866, 1332, 332, 334, 543, 554, 779, 888, 431, 430, 577, 997 (Том 4 аркуш 1- 96).

Також в матеріалах справи наявні: технологічна інструкція з приготування тузлуку, технологічна інструкція з посолу крупної риби.

Таким чином, факт купівлі та реалізації товару підтверджується належними первинними документами, які повною мірою розкривають зміст господарської операції.

Суд зазначає, що на сторінці 8 Акту перевірки № 1 зазначено, що «Під час перевірки ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не надано інформацію та документальне підтвердження щодо реалізації товару на кінцевого споживача, а саме: не надано інформацію щодо транспортування виготовленої продукції з цеху (складу) до споживача враховуючи, що реалізація відбувається в значних обсягах, інформацію щодо місця здійснення продажу (магазин, склад, павільйон, тощо) чим порушено п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 N9 2755-VI, із змінами та доповненнями».

Так, положення пн. 44.1 статті 44 ПК України передбачають, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 44.3 статті 44 платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Відповідно до статті 81 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

ПК України дозволяє платнику податків у разі ненадання документів під час проведення перевірки надати документи і після завершення такої перевірки, які мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано заперечення на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585 (отримано ГУ ДПС 29.11.2023 року), відповідно до яких Позивачем надано контролюючому органу звіти ЕККА за травень - серпень 2023 року для підтвердження реалізації продукції з використанням ПРРО.

Тобто факт реалізації продукції підтверджується звітами ЕККА (Том 2 аркуш 16 - 167), які наявні у матеріалах справи.

З наданих пояснень вбачається, що реалізація готової продукції відбувається зі складу виробництва, який розташований за адресою м. Дніпро, вул. Виробнича, 4, а також реалізація продукції підтверджується даними ПРРО, які є у володіння податкової служби.

Згідно із абзацами 5, 6 статті 2 Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95-ВР) реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця

В силу вимоги статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій або програмних реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів;

6) забезпечувати зберігання (у разі використання) використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення;

7) подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Аналізуючи вказані норми Закону № 265/95-ВР, варто зазначити, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

При цьому, розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року № 477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Тобто, факт реалізації ТМЦ підтверджується фіскальними чеками, які наявні у Відповідача.

Щодо твердження про порушення умов договору від 03.04.2023 року №1043, а саме п. 6.1 договору, де зазначено, що «Покупець сплачує постачальнику грошові кошти за товар по кожній партії шляхом перерахування грошей в розмірі 100% вартості партії товару на розрахунковий рахунок постачальника на умовах попередньої оплати, на підставі виставленого постачальником рахунку», оскільки оплата за товари почала здійснюватися з 02.06.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до додаткової угоди від 03.04.2023 року №1 до договору поставки №1043 від 03.04.2023 року, внесено зміни до п. 6.1 договору, а саме - Покупець сплачує Постачальнику грошові кошти за Товар протягом 90-ти (дев`яносто) днів з дати видаткової накладної. Також можлива часткова (або 100%) попередня оплата (Том 3 аркуш 233).

Суд зазначає, що оплата підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками (Том 10 аркуш 146-234) та не заперечується контролюючим органом, оскільки в Актах перевірки ГУ ДПС самостійно зазначається про оплату товару та надання банківських виписок до перевірки (аркуш 15 Акта перевірки № 2, аркуш 16 Акта перевірки № 1).

Таким чином, дане твердження спростовується доказами наявними у матеріалах справи.

Щодо твердження, яке наведене на сторінці 10 Акту перевірки № 1, де зазначено, що «За результатами проведеного аналізу даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) за період з 01.05.2023 по 13.11.2023 (дата проведення інвентаризації) встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на адресу ПОГ "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ" (податковий номер 43913585) товару з номенклатурою «ГОФРОТАРА».

Також, згідно даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено відсутність реалізації за період з 01.05.2023 по 13.11.2023 (дата проведення інвентаризації) ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» (податковий номер 43913585) товару з номенклатурою, а саме: Оселедець св/мор, Скумбрія б/г 300+.

Тобто, перевіркою співставлення даних бухгалтерського обліку по рахунку 20 «Виробничі запаси» субрахунку 201 «Сировина й матеріали», з даними звіряльних відомостей, інвентаризаційних описів та даних інформаційно-аналітичних систем державної податкової служби (ITC «Податковий блок»; Єдиний реєстр податкових накладних) встановлено нестачі матеріалів по ПОГ "ГЕФЕСТ ПРОДАКТ" (податковий номер 43913585) на загальну суму ПДВ 1 704 546,00 грн. в тому числі, в розрізі товарних позицій, а саме: 1) Скумбрія в/г 300 (52864 - 3280= 49584 кг.) 49584*124,50= 6173208*20% = 1234641,60 грн. 2) Оселедець св/мор (47290 - 4187 = 43103 кг.) 43103*54,00 = 2327562*20% = 465512,40 грн. 3) Гофротара (2400 шт.) 2400*9,15=21960 *20%= 4392,00 грн.

ТОВ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» не підтверджено фактичну наявність ТМЦ на складах.

Письмові пояснення відносно встановлених розбіжностей посадовими особами підприємства не надавалися».

Проаналізувавши твердження Відповідача, Суд зазначає, що відповідно до оборотно - сальдової відомості по рахунку 201 за серпень 2023 року (судом враховується, що дана оборотно-сальдова відомість надавалася до перевірки) залишок оселедця св/мор станом на 31.08.2023 року складав - 47 290 кг., залишок скумбрії б/г 300+ складав 52 864 кг.

Податковим органом здійснено безпідставні висновки щодо не підтвердження фактичної наявності ТМЦ на складах, без врахування того факту, що реєстрація податкових накладних за другу половину місяця відбувається до 18 числа наступного місяця включно.

З матеріалів справи вбачається, що ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» здійснено переробку та реалізацію скумбрії б/г 300+ та оселедця св/мор, що підтверджується зареєстрованими належним чином податковими накладними, які також наявні в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкова накладна №5 від 20.10.2023 року; податкова накладна №26 від 21.10.2023 року; податкова накладна №7 від 23.10.2023 року; податкова накладна №28 від 24.10.2023 року; податкова накладна №29 від 25.10.2023 року; податкова накладна №210 від 26.10.2023 року; податкова накладна №211 від 27.10.2023 року; податкова накладна №212 від 28.10.2023 року. Дані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом враховується, ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» на виконання вимоги (запиту) ГУ ДПС у Київській області від 03.11.2023 року № 2, проведено на підставі наказу по підприємству від 10.11.2023 року N210/01-01 інвентаризацію товарно- матеріальних цінностей, які розташовані за місцем здійснення виробничої та торгівельної діяльності ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ», а саме м. Дніпро, вул. Виробнича, 4, про що складено інвентаризаційний опис товарів станом на 13.11.2023 року.

Інвентаризація проведена у присутності працівників Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а саме головного державного інспектора відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Наталії СМІРНОВІЙ та заступника начальника відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Алли ТЮРЕНКОВІЙ.

За результатами проведеної інвентаризації, станом на 13.11.2023 залишок скумбрії б/г 300+ складав - 3280 кг., залишок оселедця св/мор - 4187 кг.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року №879 (далі - Положення № 879).

Пунктом 5 розділу І Положення №879 визначено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов`язань, які не відповідають критеріям визнання.

Відповідно до пунктів 16, 18, 19, 20 розділу II, пункту 1 розділу ІV Положення № 879, в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою. Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації. Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов`язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).

Висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства.

Відповідно до пункту 4.1 розділу III Положення № 879 інвентаризація запасів проводиться за місцями зберігання та окремо за матеріально відповідальними особами. Матеріальні запаси при інвентаризації записуються в інвентаризаційні описи за найменуванням із зазначенням номенклатурного номера (за його наявності), виду, групи, сорту, одиниці виміру, ціни, суми та кількості (рахунок, вага або міра), фактично встановлених на дату інвентаризації, та за даними бухгалтерського обліку.

Тобто інвентаризація передбачає перевірку і контроль наявності, складу, стану та відповідності наявних активів, зокрема запасів, даним бухгалтерського обліку на певну дату.

Інвентаризація за своєю суттю є виявленням фактичної наявності активів, зокрема запасів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2025 № 420/373/24

Отже, дані щодо залишків встановлені інвентаризацією проведеною 13.11.2023 вказують на фактичну наявність активів саме цю дату - 13.11.2023 та є непорівнюваними із даними бухгалтерського обліку станом на серпень 2023.

Пунктами 1, 3 розділу IV Положення № 879 передбачено, що висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов`язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам. Підприємства можуть додавати до протоколів іншу інформацію, що є суттєвою для прийняття рішень щодо визнання і оцінки активів і зобов`язань та розкриття відповідної інформації у фінансовій звітності.

Результати інвентаризації на підставі затвердженого протоколу інвентаризаційної комісії відображаються у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.

Таким чином, наявний обов`язок платника податків відображувати у інвентаризаційних документах залишки активів того звітного періоду, у якому закінчена інвентаризація.

Суд погоджується з твердженням Позивача, що у даному випадку інвентаризація закінчена 13.11.2023, отже залишки продукції станом на 13.11.2023 не мають жодного відношення до показників серпня 2023 року.

Тобто податковим органом помилково трактовано п. 3 розділу IV Наказу 879, що призвело до неправомірних висновків про порушення ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, та як результат- «заниження» податкових зобов`язань з ПДВ за серпень 2023 року в сумі 1 704 546 грн.

Суд критично ставиться до твердження Відповідача «Разом з тим, податкові накладні на реєстрацію яких посилається Позивачем, зареєстровано на наступний день після отримання акту перевірки. На думку контролюючого органу, Позивач намагається уникнути негативних наслідків усуваючи таким чином порушення встановлені під час проведення перевірки», оскільки податкові накладні прийняті контролюючим органом та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та підлягають врахуванню.

Щодо твердження Відповідача стосовного ненадання прайс-листів та доказів транспортування товару.

Проаналізувавши Акти перевірки № 1, 2, 3, вбачається, що однією з підстав відмови в отриманні бюджетного відшкодування стало те, що Позивачем ненадано прайс-листів та доказів транспортування: «до перевірки також не надано прайс-листи або специфікації із зазначенням асортименту, кількості, ціни, загальної вартості партії товару, терміну і адреси поставки, що передбачено умовами договору від 03.04.2023 року N91043. Також не надано інформацію та документальне підтвердження щодо транспортування товару зі складу постачальника шляхом самовивозу або доставкою товару на склад/крамницю покупця засобами постачальника».

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, прайс-лист не є первинним документом та немає жодного відношення до формування показників бухгалтерського та податкового обліку.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1.2 договору поставки від 03.04.2023 №1043, ціна та асортимент товару зазначається в додатках (прайс-листах або специфікаціях) до даного Договору, які є його невід`ємною частиною та діють протягом окремого часу.

Пунктом 2.1 договору поставки від 03.04.2023 №1043 передбачено, що поточний прайс - лист (специфікація), надається Покупцю засобами електронного, телефонного, поштового зв`язку або нарочним. Підтвердженням (згодою) Покупця на одержання товару відповідно до поточного прайс - листа (специфікації) є його телефонне усне повідомлення Постачальнику на поставку відповідного товару.

З матеріалів справи вбачається, що прайс-листи надавалися до заперечень на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 16.11.2023 року №24687/10-36-07-05/43913585 9 (аркуш 6, останній додаток).

Таким чином, твердження Відповідача спростовується доказами наявними у матеріалах справи.

Судом враховуються пояснення Позивача, стосовно того, що в транспортуванні товару була відсутня економічна, господарська доцільність, оскільки виробничі та складські потужності ПОГ «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» перебувають за однією адресою з Постачальником - ТОВ «АЙСБЕР - ФІШ» (що також підтверджено в ході проведення інвентаризації), та розташовані за адресою - м. Дніпро, вул. Виробнича, 4 (також підтверджується даними з повідомлень 20- ОПП), тому переміщення придбаного товару від Постачальника до Покупця відбувається власними силами Покупця, документом якій підтверджує отримання товару є видаткова накладна (були надані в ході проведення перевірки).

Судом враховується, що при проведені інвентаризації за участі податкового органу, останні мали можливість пересвідчитися у наявності працівників, виробничих потужностей, здійснення виробництва.

Отже вказане твердження, Відповідача спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

Щодо ненадання документів, як підстава відмови в отримані бюджетного відшкодування відповідно до Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2024 року №2012/10-36-07-05/43913585.

З матеріалів справи вбачається, що висновки викладені в Акті документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2024 року №2012/10-36-07-05/43913585 сформовані на підставі того, що Позивачем надано належним чином завірені документи - 11.01.2024 року (лист 10/01/2024-1 від 10.01.2024 року) (аркуш 5 Акту), проте останній день перевірки 09.01.2024 року, таким чином ГУ ДПС дані документи не враховані при проведенні перевірки, у зв`язку з чим було відмовлено у бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що Акт перевірки №2012/10-36-07-05/43913585 був складений складений 16.01.2024 року, проте документи надані Відповідачу - 11.01.2024 року, тобто за 5 днів до винесення акту перевірки, податкові повідомлення-рішення складені 06.03.2024 року.

З листа 10/01/2024-1 від 10.01.2024 року вбачається, що позивачем надано ГУ ДПС у Київській області наступні документи: видаткові накладні за жовтень 2023 року на 1379 аркушах, оборотно-сальдові відомості за жовтень 2023 рік на 115 аркушах, звіти виробництва травень - жовтень 2023 року, звіти ЕККА червень - вересень 2023 року, видаткові накладні, акти здачі-приймання послуг, рахунки - фактури, договори, накази, технологічні карти, квитанції до платіжних інструкцій про переказ готівки, банківській виписки.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно із пунктом 44.2 статті 44 ПК України, платники податку, які відповідно до акону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Відповідно до підпунктів 44.3-44.5 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

У разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

За приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно із пунктом 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №640/17982/18 за наслідками аналізу пунктів 44.6, 44.7 татті 44 ПК України сформував висновок, відповідно до якого якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У постанові від 08 вересня 2019 року у справі № 802/1069/13-а, від 26 грудня 2023 року у справі №480/2423/21 Верховний Суд також зауважував, що обставина порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, щодо надання після початку перевірки всіх документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки, не означає, що такий платник не має права додатково їх надати до прийняття відповідного рішення й, при цьому, не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, при прийнятті рішення, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

У даній справі, як вже було встановлено, документи були надані до прийняття рішення, у зв`язку з чим Відповідач був зобов`язаний врахувати надані Позивачем документи. Неврахування наданих документів до прийняття рішення за результатами перевірки є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що податковий орган не довів правомірність винесення оскаржуваних рішень. Докази, надані позивачем, не спростовані, за таких обставин податкові повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705, від 20 грудня 2023 року № 240070705, від 08 січня 2024 року № 691/0705, від 06 березня 2024 року №100440705, від 06 березня 2024 року №100370705 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій №1 від 23.04.2024 та №1 від 23.10.2024, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 36336,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у межах вказаної суми.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 139, 241 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року №240080705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за серпень 2023 року у сумі 14435566,00 грн.;

3. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 20 грудня 2023 року № 240070705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 1704546,00 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 08 січня 2024 року № 691/0705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за вересень 2023 року у сумі 4854287 грн.

5. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100440705 форми «В3», яким відмовлено в бюджетному відшкодуванні за жовтень 2023 року у сумі 2989889,00 грн.;

6. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 06 березня 2024 року №100370705 форми «В4», яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту на суму 11389581,00 грн.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь підприємства об`єднання громадян «ГЕФЕСТ ПРОДАКТ» понесені останнім судові витрати у розмірі 36336 (тридцять шість тисяч триста тридцять шість) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.