Справа № 160/15259/25
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/15259/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Щербака А.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Пенсійного фонду України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року (суддя суду першої інстанції Кальник В.В.) в справі №160/15259/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Пенсійного фонду України про визнання дії, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

26.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській, Пенсійного фонду України в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо безпідставного розголошення персональних даних, які було довірено або які стали йому відомі, у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, а саме конфіденційних відомостей у формі довідки ОК-7 про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (у межах максимальної величини) та страховий стаж за період із 2011 року по 2023 рік (включно) в порушення Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації»;

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України стосовно залишення листом від 27.02.2025 за вих. № 2800-060203-8/13315 без належного розгляду скарги позивача щодо незаконного розповсюдження Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області персональних даних та конфіденційної інформації стосовно нього;

- зобов`язати Пенсійний фонд України провести належну перевірку за скаргою позивача від 27.01.2025 та за її результатами надати позивачу обґрунтовану письмову відповідь, з інформацією про суть прийнятих рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно розголосило його персональні дані на виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.10.2024 у справі № 214/8394/24. До суду було надано довідку ОК-7, яка містила відомості про заробіток ОСОБА_1 за період з 2011 по 2023 роки, ця інформація є конфіденційною і була розголошена без його згоди іншій особі, що є порушенням Конституції України та законів «Про доступ до публічної інформації» і «Про захист персональних даних». Позивач вважає, що Пенсійний фонд України допустив протиправну бездіяльність, залишивши його скаргу без належного розгляду. Відповідь на скаргу підписав не керівник, а директор Департаменту, що суперечить вимогам законодавства. Позивач вказував, що не було проведено об`єктивної перевірки фактів, а надана відповідь була необґрунтованою, оскільки відповідь містила посилання лише на «технічну неможливість».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо розголошення персональних даних ОСОБА_1 , а саме відомостей про його заробітну плату та страховий стаж з 2011по 2023 роки, що містяться в довідці ОК-7.

Визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України стосовно залишення листом від 27.02.2025 за вих. № 2800-060203-8/13315 без належного розгляду скарги ОСОБА_1 щодо розголошення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області персональних даних та конфіденційної інформації стосовно позивача.

Зобов`язано Пенсійний фонд України провести належну перевірку за скаргою ОСОБА_1 від 27.01.2025 та за її результатами надати позивачу обґрунтовану письмову відповідь, з інформацією про суть прийнятих рішень.

Пенсійний фонд України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення суду, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що помилковим є твердження суду першої інстанції щодо відсутності відповідей на скаргу ОСОБА_1 , відповідно до п. 8 розділу ІІІ Положення про Департамент з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, затвердженого наказом Пенсійного фонду України від 02.01.2025 року № 2, відповіді від імені Фонду на запити та звернення з питань, що входять до компетенції Департаменту, а також інших документів від імені Фонду надаються за дорученням керівника Фонду. Скарга ОСОБА_1 стосувалась питань, віднесених до компетенції Департаменту цифровізації, тому відповідь за наслідками розгляду скарги підписано директором Департаменту. Апелянт вказував, що проведення службового розслідування стосовно державного службовця згідно Закону України «Про державну службу» не передбачено. Скарга позивача розглянута та листом Фонду від 27.02.2025 року № 2800-060203-8/13315 повідомлено про відсутність підстав для порушення дисциплінарного провадження стосовно начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Позивачу повідомлено про відсутність підстав для провадження службового розслідування стосовно співробітників ПФУ в Дніпропетровській області. Скарга позивача розглянута повністю, на неї надано відповідь. Апелянт вказував, що не відбулось розголошення персональних даних з вини Пенсійного фонду України чи пенсійного фонду в області, адже довідка ОК-7 була надана на виконання ухвали суду у межах справи у цивільному провадженні про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Довідка ОК-7 сформована на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу за періоди, що наявні в Реєстрі застрахованих осіб, за період з 01.01.2011 року. Апелянт вказував, що у органів Пенсійного фонду відсутня технічна можливість формувати довідки ОК-7 за визначений період, довідка надається за весь наявний період щодо застрахованої особи. Апелянт вказував, що ним не розголошувалась конференційна, приватна інформація щодо позивача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2024 року клопотання ОСОБА_2 було задоволено, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку форми ОК-7 щодо ОСОБА_1 за період з січня 2024 року по час надання відповіді.

На виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2024 року у справі № 214/8394/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано довідку форми ОК-7 з інформацією про заробіток позивача з 2011 року по 3-й квартал 2024 року, довідку долучено до матеріалів справи судом.

Встановлено, що ОСОБА_2 ознайомлювалась з матеріалами справи № 214/8394/24 у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу та зробила її фотокопію.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до Голови правління Пенсійного фонду України зі скаргою, в якій просив призначити комісію, провести службове розслідування та притягнути до дисциплінарної відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Листом № 2800-060203-8/13315 від 27.02.2025 року на скаргу від 27.01.2025 року Пенсійний фонд України повідомив, що вимога про проведення службового розслідування стосовно осіб фонду не ґрунтується на Законі України «Про державну службу» та Порядку проведення службового розслідування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950. Вказано, що технічна можливість формування довідки за формою ОК-7 за визначений період в Головного управління відсутня. Поряд з цим, з працівниками Головного управління проведено роз`яснювальну роботу щодо порядку та підстав надання інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та наголошено, що ухвала суду виконується в межах покладених зобов`язань, які вказані в ухвалі суду.

Отже, на виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Головним управлінням надіслало відповідь (вих. від 04.12.2024 № 0400- 010604-7/239597) з інформацією про суми нарахованої заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 , що станом на 03.12.2024 була наявна в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Запитувана судом довідка форми ОК-7 була сформована відповідно до вимог Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) за формою ОК-7 додаток 2 до Положення.

Відповідачами зазначено, що довідка форми ОК-7 - це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, яка містить відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок, та страховий стаж за період із 01.01.2011.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо надання персональних даних за ухвалою суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що частинами першою та другою статті 11 «Про інформацію» встановлено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб. Суд першої інстанції вказував, що лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. У розумінні Закону України «Про захист персональних даних», ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є володільцем персональних даних позивача, які до того ж містять конфіденційну інформацію. Посадові особи відповідача - 2 діяли протиправно, надавши до суду довідку форми ОК-7, яка містила інформацію, що не витребовувалася. У такий спосіб було розкрито конфіденційні дані про заробіток позивача за період з 2011 по 2023 рік, без згоди позивача, що є порушенням його права на захист персональних даних. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ГУ ПФУ у Дніпропетровській області у порушення вимог Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про захист персональних даних», було вчинено протиправні дії з розповсюдження відомостей, які становлять конфіденційну інформацію, а також персональних даних позивача шляхом направлення інформації про дохід позивача за період з 2011 по 2023 роки включно. Суд встановив, що скарга позивача була адресована Голові правління Пенсійного фонду України, натомість, відповідь надала Директор Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України, яка не є керівником відповідача чи виконувачем обов`язків керівника відповідача. Надана відповідь Пенсійного фонду України від 27.02.2025 не містить обґрунтованого розгляду суті скарги, а лише містить пояснення про технічні обмеження, що, в свою чергу, свідчить про неналежний розгляд скарги позивача. Пенсійний фонд України, надавши неповну відповідь та не дотримавшись процедури підписання, допустив протиправну бездіяльність, чим порушив права позивача на отримання всебічної та вмотивованої відповіді на його скаргу. Суд першої інстанції вказував, що з метою ефективного захисту прав позивача, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Пенсійного фонду України стосовно залишення листом від 27.02.2025 за вих. № 2800-060203-8/13315 без належного розгляду скарги ОСОБА_1 щодо розголошення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області персональних даних та конфіденційної інформації стосовно позивача, підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ст. 32 Конституції України прямо заборонено збирати, зберігати, використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Законодавство України заборонено розголошення приватних, персональних даних особи без дозволу самої особи.

Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини.

Згідно ст. 7 ЦПК України При розкритті інформації щодо справи, передбаченої частинами третьою та четвертою цієї статті, не можуть бути оприлюднені такі відомості: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, номери платіжних карток, електронних гаманців в емітентах електронних грошей; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися в закритому судовому засіданні.

Суд у межах розгляду справи згідно ЦПК України може збирати докази, необхідні для розгляду справи та ухвалення рішення.

Слід вказати, що згідно ч. 1 ст.2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин зазначені: правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Частинами першою та другою статті 11 «Про інформацію» встановлено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Згідно ч. 1 ст. 6, ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація. Конфіденційна інформація інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2024 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку форми ОК-7 щодо ОСОБА_1 ..

На виконання ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29.11.2024 року у справі № 214/8394/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано довідку форми ОК-7 з інформацією про заробіток позивача з 2011 року по 3-й квартал 2024 року, довідку долучено до матеріалів справи судом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не було розголошено персональні дані ОСОБА_1 , відомості про його заробітну плату та страховий стаж за 2011- 2023 роки, що містяться в довідці ОК-7, адже такі надані на виконання ухвали суду.

Невиконання без поважних підстав ухвал суду тягне накладення відповідальності за невиконання вимог суду.

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано витребувані дані про заробіток ОСОБА_1 у межах розгляду справи щодо стягнення аліментів. Довідку ОК-7 було долучено до матерів цивільної справи № 214/8394/24 та витребувана інформація не передавалась третім особам без дозволу позивача.

Згідно ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі, у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом.

Дійсно, у розумінні Закону України «Про захист персональних даних», ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є володільцем персональних даних позивача, які до того ж містять конфіденційну інформацію. Доступ до такої інформації є обмеженим та не підлягає переданню, разом як і сама інформація третім особам.

Так, згідно з частинами 5, 6 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Законною ціллю використанні інформаціє є надання її на вимогу суду.

Статті 9 та 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року не надають особам права на доступ до інформації, яка знаходиться в розпорядженні держави.

Право на отримання інформації може виникнути, якщо поширення інформації передбачається судовим рішенням і коли доступ до інформації має важливе значення для реалізації права на свободу вираження поглядів, і відмова в її наданні є втручанням у це право. Тобто надання інформації на вимогу суду є законною та легітимною метою її надання та користування нею.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2016 року у справі «Угорський Гельсінський Комітет проти Угорщини» («Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary») (заява № 18030/11) вказував, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин (§ 157). Для цього мають бути оцінені такі критерії: мета запитувача. Необхідно встановити, чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань, і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів; характер запитуваної інформації. Інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам трискладового тесту, тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу; особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості. Розраховувати на захист свого права на доступ можуть, насамперед, журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соцмереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань; готовність і доступність запитуваної інформації. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних. Доведення дотримання вказаних критеріїв покладається на позивача-запитувача інформації. Особа, у розпорядженні якої знаходиться відповідна інформація та якій адресований запит на інформацію, має перевірити останній на предмет наявності в ньому відповідного обґрунтування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 року у справі № 9901/925/18 вказувала, що розпорядник інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Не встановлено, що Пенсійний фонд України, чи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не здійснюють захист персональної інформації та допустились порушень у сфері охорони персональної та приватної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою на дії начальника та співробітників Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області. Листом № 2800-060203-8/13315 від 27.02.2025 року на скаргу від 27.01.2025 року Пенсійний фонд України повідомив, що вимога про проведення службового розслідування стосовно осіб фонду не ґрунтується на Законі України Про державну службу та Порядку проведення службового розслідування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950.

На скаргу позивача було надано відповідь після її належного розгляду та з`ясування обставин.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Надана відповідь Пенсійного фонду України містить інформацію щодо розгляду скарги по суті вимог. Надання або не надання повної відповіді є суб`єктивною думкою позивача, адже відповідь не задовольнила його очікування. Пенсійний фонд України, надав повну відповідь з дотримання процедури розгляду звернення та не допустився бездіяльності.

Зазначене залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

При розподілі судових витрат суд керується приписами ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, 321, 325 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Пенсійного фонду України - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року в справі №160/15259/25 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Пенсійного фонду України про визнання дії, бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак