Справа № 400/10488/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/10488/25

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

повний текст судового рішення

складено 30.09.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №400/10488/25 про забезпечення позову до подання позовної заяви

У С Т А Н О В И В :

29.09.2025 обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" до Миколаївського окружного адміністративного суду скеровано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії припису Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін №095 від 11.09.2025, рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №119 від 11.09.2025.

Мотивуючи таке звернення обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" зазначає про протиправність припису Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін №095 від 11.09.2025, рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №119 від 11.09.2025. Також, на думку обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго", виконання вищевказаних припису та рішення може спричинити істотну шкоду, а саме порушити порядок забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги, призвести до порушення заявником ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії. Як зауважує обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго", є очевидні факти, що рішення №119 від 11.09.2025 та припис №095 від 11.09.2025 Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області суперечать вимогам Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №400/10488/25 заяву обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом зупинення дії припису № 095 про виконання законних вимог щодо усунення порушення порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, винесеного 11.09.2025 Головним управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області.

Забезпечено позов шляхом зупинення дії рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №119, прийнятого 11.09.2025 Головним управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області.

Приймаючи зазначену ухвалу суд першої інстанції вказав, що до розв`язання майбутнього позову ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області по суті та набрання рішенням суду законної сили, існує можливість накладення на заявника адміністративно-господарських санкцій та притягнення його до адміністративної відповідальності, а також стягнення штрафу в судовому порядку, що робить судовий захист неефективним та ілюзорним, а поновлення прав ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" значно ускладненим, адже потребуватиме від нього ініціювання нових судових процесів.

Не погоджуючись із вищенаведеним судовим актом Головним управлінням Держпродспоживслужби в Миколаївській області подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, викладено прохання скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №400/10488/25 про забезпечення позову та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області вказує, що жодних законодавчо передбачених підстав для забезпечення позову в досліджуваній ситуації не має. Як стверджує Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області, обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" не наведено належних доводів з якими законодавець пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, сам по собі факт прийняття суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, які стосуються прав та інтересів заявника не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно вплинути на ефективність захисту та поновлення прав та інтересів особи у разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову має бути обґрунтовано реальними обставинами, що підтверджуються доказами, а не лише суб`єктивними думками чи припущеннями.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що в період з 29.08.2025 по 10.09.2025 фахівцями контролюючого органу проведено позапланову перевірку обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" щодо дотримання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регуляторних цін.

За наслідком такої перевірки складено акт від 10.09.2025 №222, у висновках якого зазначено про порушення обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регуляторних цін.

У зв`язку з чим, 11.09.2025 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Миколаївській області видано обласному комунальному підприємству "Миколаївоблтеплоенерго" припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін №095 від 11.09.2025, а також прийнято рішення про застосування до обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін №119 від 11.09.2025.

Уважаючи такі індивідуальні акти суб`єкта владних повноважень протиправними обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго", до подання позовної заяви, до суду скеровано заяву про забезпечення позову.

Здійснюючи в апеляційному порядку перегляд ініційованого обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" питання стосовно наявності законодавчо передбачених підстав та необхідності вжиття заходів забезпечення позову колегія суддів зазначає таке.

Умови та порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта.

Заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник має намір звернутись до суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а також вказати, у чому, зокрема, будуть полягати дії, направлені на відновлення його прав, оцінити складність вчинення таких дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Підстави, за наявності яких судом може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому, всупереч цілям статті 150 КАС України, містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову у разі формального дотримання її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також, важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову заявник повинен належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Натомість, здійснюючи розгляд питання щодо забезпечення позову, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтверджував, що не вжиття судом заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення у майбутньому позовних вимог обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго".

Колегія суддів вказує, що в заяві про забезпечення позову обласним комунальним підприємством "Миколаївоблтеплоенерго" не наведено належним чином обґрунтованих доводів, з посиланням на законодавчі приписи, які дійсно свідчать, що в разі прийняття судом позитивного для нього рішення по суті заявлених позовних вимог, такий судовий акт виконати буде неможливо або складно.

Суд апеляційної інстанції враховує, що на даному етапі суд не встановлює наявність ознак протиправності індивідуальних актів суб`єкта владних повноважень, оскільки означене фактично є вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення по суті заявлених позовних вимог. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів особи від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішення чи не вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи бездіяльність є очевидно протиправними і, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Як зазначено Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 у справі № 826/14303/18, від 12.02.2020 у справі №640/17408/19 та від 27.02.2020 у справі № 640/16242/19, очевидні ознаки протиправності рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень та порушення ними прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом (beyond reasonable doubt). Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення (дія, бездіяльність) явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси особи і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів особи до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких вони поширюються, а також можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які особа оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є вкрай вагомими підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі, оскільки, як вже наголошувалося вище, такі обставини підлягають встановленню та доведенню в процесі розгляду справи по суті.

При цьому, апеляційний адміністративний суд вказує про передчасність висновку суду першої інстанції про те, що в спірних правовідносинах існує можливість накладення на заявника адміністративно-господарських санкцій та притягнення його до адміністративної відповідальності, а також стягнення штрафу в судовому порядку, оскільки вказане є лише припущенням. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Водночас, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Разом з тим, за умови відсутності належних, допустимих та достатніх доказів настання події, яка спричинить порушення прав заявника, посилання на відсутність ефективного захисту його прав є неспроможними.

Отже, за наслідком дослідження змісту заяви обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про забезпечення позову, у системному зв`язку із наявними у матеріалах справи доказами, колегією суддів установлено, що заявником належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам захист яких стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає неправильними висновок окружного адміністративного суду про необхідності вжиття у межах спірних правовідносин заходів забезпечення адміністративного позову.

Означене у повному обсязі спростовує, наведені в заяві про забезпечення позову обґрунтування та викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні висновки.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості апеляційної скарги Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області та наявності законодавчо передбачених підстав для її задоволення.

Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції установлено, що викладені Миколаївським окружним адміністративним судом в ухвалі від 30.09.2025 у справі №400/10488/25 висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим колегія суддів уважає, що судом першої інстанції оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Означене є підставою для скасування оскаржуваного судового акту.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області задовольнити повністю.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 у справі №400/10488/25 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні заяви обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про забезпечення позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький