Справа № 280/8524/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/8524/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Сафронової С.В., Ясенової Т.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року в адміністративній справі №280/8524/24 (головуючий суддя першої інстанції Мінаєва К.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене листом № 15199-15418/С-02/8-0800/24 від 29.08.2024 року щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача роботи за період з 01.01.1992 року по 04.10.1995 року в Житковицькому моторобудівному заводі.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача роботи за період з 01.01.1992 року по 04.10.1995 року в Житковицькому моторобудівному заводі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виключення із загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботи за період з 01.01.1992 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що позивач 23.08.2024 року звернулася до відповідача з заявою про врахування при призначенні пенсії трудового стажу за період з 01.01.1992 року по 04.10.1995 року. Позивачці не зараховано до страхового стажу період роботи на Житковицькому моторобудівному заводі, м. Житковичи, Гомельської області, Республіки Білорусь 3 роки 10 місяців 04 дні. 23.12.2022 року набрав чинності закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 06 березня 1998 року №140/98-ВР Отже, позивачу неможливо врахувати період роботи на території Республіки Білорусь. З урахуванням викладеного, вважаємо, що оскільки органом Пенсійного фонду не допущені порушення при здійсненні владних повноважень щодо позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Також, листом від 21.08.2024 року за №14627-14879/с-02/8-0800 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відповідь на звернення згідно сформованої вже електронної пенсійної справи та надало роз`яснення щодо підстав та умов зарахування стажу, тому рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача роботи за період з 01.01.1992 року по 04.10.1995 року в Житковицькому моторобудівному заводі; Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалось. Відповідач не мав підстав для перерахунку пенсії позивачу за заявою довільної форми від 19.01.2024 року, оскільки вона не зверталася із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії за віком. Крім того, зазначає, що Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії, це дискреційні повноваження вказаного органу. Водночас, суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

17.06.2024 позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком.

На підставі вказаної заяви позивачу з 15.07.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить рішення ПФУ № 61 від 24.06.2024. Страховий стаж на момент призначення пенсії становить 39 років 1 місяць 21 день.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.07.2024 № 0800-0304-9/55339 направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області запит про повернення до розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.06.2024 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Обґрунтовано це тим, що при перевірці ЕПС заявниці встановлено, що при призначенні пенсії до страхового стажу безпідставно зараховано періоди роботи з 25.04.1983 по 04.10.1995, відповідно до записів №5-7 трудової книжки НОМЕР_1 від 25.02.1983р. Оскільки з 23.12.2023 року втратила чинність Угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995, через що управляння вважає за можливе зарахувати період з 25.04.1983 по 31.12.1991 та просить привести у відповідність страховий стаж, опрацювати електронну пенсійну справу без використання принципів черги.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2024 № 0500-0306-9/75960 повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що після повторного розгляду звернення ОСОБА_1 управління погоджується з позицією, висловленою у листі, щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995. Електронну пенсійну справу ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_2 ) опрацьовано спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та передано до ГСП для подальшого опрацювання.

15.08.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою щодо не зарахування трудового стажу з 01.01.1992 по 04.10.1995. Листом від 21.08.2024 № 14627-14879/С-02/8-0800/24 позивача повідомлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004), а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону № 1058 (до 01.01.2004). Законом України від 01.12.2022 № 2783-ХІ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Україна зупинила дію Конвенції дію конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94 ВР у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території Республіки Білорусь, призначаються на умовах, визначених Законом 1058, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

23.08.2024 позивач звернулася із заявою до відповідача про врахування у пенсійний стаж років роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995. Листом від 29.08.2024 № 15199-15418/С-02/8-0800/24 позивача повідомлено наступне. Перевіркою обставин звернення встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці № НОМЕР_1 від 25.02.1983 заявник працювала з 25.04.1983 по 04.10.1995 в Республіці Білорусь. Оскільки з 23.12.2023 року припинила дію Угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995, пенсії громадянам, які працювали на території республік колишнього СРСР та на території, зокрема, Республіки Білорусь призначаються на умовах Закону № 1058, при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) по 31.12.1991 року. Враховуючи зазначене, вищевказаний період роботи зараховано до страхового стажу заявника з 25.04.1983 по 31.12.1991, підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995 відсутні.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 25.02.1983 щодо спірного періоду наявні записи про роботу у Житковицькому моторобудівному заводі м. Житковичи, Гомельської області:

25.04.1983 прийнята в інструментальний відділ техніком-технологом (наказ № 17 л/с від 29.04.1983);

02.02.1987 відповідно до штатного розписку інженер-технолог (наказ № 124 від 26.02.1987);

04.10.1995 звільнена за власним бажанням (наказ № 211-к від 04.10.1995).

Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Визначення поняття страхового стажу та періоди, з яких складається страховий стаж, наводить стаття 24 Закону № 1058-IV. Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом першим частини другої цієї ж статті визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв (частина перша статті 40 Закону № 1058-IV).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.04.2014 № 13-1) затверджено подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає, зокрема перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

За змістом положень пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм вказує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі її відсутності, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 18.11.2022 у справі № 560/3734/22.

Суд встановив, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.06.2024 їй з 15.07.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить рішення ПФУ № 61 від 24.06.2024.

Разом з тим, за ініціативою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області заява позивача від 17.06.2024 про призначення пенсії була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно, з урахуванням зауважень щодо безпідставного зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1992 по 04.10.1995 з огляду на втрату чинності з 23.12.2023 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995, та відповідно виключено раніше зарахований період позивача з 01.01.1992 по 04.10.1995.

Розглядаючи зазначені мотиви пенсійного органу щодо неврахування періодів роботи позивача на території Республіки Білорусь, суд зазначає наступне.

У силу статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на положеннях міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, правове регулювання зазначених правовідносин здійснюється з врахуванням міжнародних договорів.

Відповідно до статті 2 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення (Угоду ратифіковано Законом № 546/96-ВР від 22.11.1996), ця Угода регулює питання державного пенсійного забезпечення громадян, які постійно проживали на території однієї Договірної Сторони і переїхали на постійне проживання на територію іншої Договірної Сторони, та охоплює нижче перераховані види державних пенсій: пенсії за віком; пенсії по інвалідності; пенсії за вислугу років; пенсії в разі втрати годувальника.

Згідно з преамбулою цієї Угоди Уряд України та Уряд Республіки Білорусь, які далі іменуються Договірними Сторонами, домовилися про її укладення, виходячи з необхідності захисту прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, прагнучи урегулювати питання пенсійного забезпечення громадян, бажаючи розвивати співробітництво в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 4 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, договірні Сторони надають постійно проживаючим на своїй території громадянам іншої Договірної Сторони рівні із своїми громадянами права в галузі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаної Угоди передбачено, що пенсійне забезпечення громадян Договірних Сторін та членів їх сімей здійснюється по законодавству Договірної Сторони, на території якої вони постійно проживають, якщо цією Угодою не встановлено інше.

Відповідно до статей 6-7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Відповідно до статті 16 Угоди кожна Договірна Сторона має право денонсувати цю Угоду, повідомивши письмово про це іншу Договірну Сторону. Дія цієї Угоди припиняється з дня, вказаного у повідомленні, але не раніше ніж через шість місяців з дня, наступного за днем отримання повідомлення.

29.05.2023 Верховна Рада України прийняла Закон № 3117-ІХ «Про денонсацію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення».

04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» за змістом пункту 1 якої під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Між тим, статтею 16 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення передбачено, що права громадян, набуті згідно положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.

Отже, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання взяті згідно із Угодою перед громадянами, які набули права згідно Угоди до її денонсації.

У такому випадку, оскільки Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, її положення підлягають до застосування при зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі м. Житковичи Гомельської області Республіки Білорусь.

До того ж, відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

У даному випадку і при обставинах, що зумовили денонсацію Угоди, пенсійним органом не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи на території Республіки Білорусь.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Записи №5-7 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 25.02.1983, які стосуються періоду діяльності позивача з 25.04.1983 по 04.10.1995 містять підставу їх внесення, засвідчені підписами відповідальної особи і печатками підприємства, та не містять виправлень.

Слід зазанчити, що у межах розглядуваного спору орган Пенсійного фонду не ставить під сумнів сплату страхових внесків, а тому таким обставинам оцінка не надається.

Разом з цим, офіційно працевлаштувавшись та маючи записи у трудовій книжці з 25.04.1983 по 04.10.1995, позивач мала правомірні очікування, що відповідні періоди роботи будуть зараховані до страхового стажу.

За таких обставин, припинення Республікою Білорусь участі в Угоді не є підставою для позбавлення позивача гарантованого їй законодавчими приписами права на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача період роботи за період з 01.01.1992 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі

Щодо позовних вимог про визнання протиправним рішення, що оформлене листом №15199-15418/С-02/8-0800/24 від 29.08.2024, суд зазначає, що такий лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень, ані за формою, ані за змістом. За таких обставин, суд вважає належним способом захисту порушених прав є визнання протиправними саме дій пенсійного органу щодо виключення із загального страхового стажу позивача періоду її роботи з 01.01.1992 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі.

При цьому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було призначено пенсію ОСОБА_1 з урахуванням повного періоду її роботи з 25.04.1983 по 04.10.1995 у Житковицькому моторобудівному заводі, проте після повторного перегляду заяви позивача з ініціативи Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вказаний період було виключено. Однак у прохальній частині позивачем зазначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як суб`єкт порушення прав позивача.

Отже, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалося рішення щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача роботи за період з 01.01.1992 року по 04.10.1995 року в Житковицькому моторобудівному заводі, відповідно права позивача відповідачем 1 не порушені, відтак у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області слід відмовити.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для частково задоволення адміністративного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/8524/24- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/8524/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Сафронова

суддя Т.І. Ясенова