Справа № 120/15709/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/15709/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

27 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2024 року позивач, - ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН", звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних санкцій на суму 8 744 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» судовий збір в розмірі 1514 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Листом ДПС датованим 26.06.2023 р. вказано ТОВ «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» враховуючи вимоги пп. 39.4.9 п.39.4 статті 39 ПКУ направити інформацію до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Даний лист отримано товариством 03.07.2024, що не заперечується жодною із сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН» листом датованим 01.08.2023 за вих. №1421-5 надало відповідну інформацію.

18.06.2024 проведено документальну позапланову перевірку товариства з питань своєчасності подання документації з трансфертного ціноутворення за 2020-2021.

За наслідком перевірки складено акт №1678/Ж5/31-00-23-02-15/33776336, в якому зафіксовано, що лист від 01.08.2023 за вих. №1421-5, трекінг відправлення №657, відправлено 03.08.2023, тобто із порушенням строків. Відтак, встановлено порушення пп. 39.4.9 п.39.4 статті 39 ПКУ в частині несвоєчасного подання документації із трансфертного ціноутворення за 2020-2021 звітні роки на запит від 26.06.2023, з порушенням граничного терміну надання на 2 календарних дні.

Не погоджуючись із актом товариством подано заперечення датовані 11.07.2024, однак такі листом від 26.07.2024 залишено без задоволення.

31.07.2024 прийнято податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 17 487 грн.

Позивачем подано скаргу на дане рішення до ДПС України, за наслідком розгляду якої рішенням від 24.10.2024 за вих.№31906/6/99-00-06-93-01-06, скаргу залишено без задоволення .

Не погоджуючись із спірним рішенням, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом оскарження рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що положеннями абзацу 5 п. 120.6 статті 120 ПК України визначено, що несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу , двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.6 і 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті. В разі не подання такої передбачено нарахування та стягнення штрафних санкцій.

Так, спірним у даному питанні є строк, з якого слід обчислювати 30 календарних днів. Позивач наполягає на тому, що такий строк починає відлік з наступного дня за днем отримання запиту. Відповідач же вказує, що 30- денний термін слід обчислювати безпосередньо з дня отримання запиту, включаючи день отримання .

Строк на подання документації, визначений у календарних днях з дня отримання запиту, тобто, відлік строку на подання документації починається опівночі дня після отримання зазначеного запиту.

ПК України не містить норми, яка б встановлювала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.. 253 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції погоджується із позицією позивача, що граничним терміном подання документації з трансферного ціноутворення є 02.08.2023, оскільки дата отримання запиту від податкового органу 03.07.2023.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам позивача, що ним подано інформацію 01.08.2023 та 02.08.2023, суд першої інстанції зазначив, що в листі відповідача датованого 26.07.2024, яким розглядались заперечення на акт вказано, що трекінг відправлення №703 наклеєний на конверт, яким направлено лист від 31.07.2024 №1421-2 з іншого питання та до іншого підрозділу. Тобто, лист відправлення за №703 не стосується направлення документів з трансферного ціноутворення, а отже судом до уваги не приймається.

В свою чергу, стосовно відправлення за номером 657, то згідно витягу із реєстру Укрпошти таке прийнято 03.08.2024.

Згідно витягу із реєстру Укрпошти відправлення №657 прийнято 03.08.2024, а отже позивачем пропущено строк подання документів на запит на 1 день.

Однак, як видно із спірного рішення та розрахунку до нього, штраф нараховано за 2 дні, відтак, суд доходить висновку що слід скасувати податкове повідомлення рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних санкцій на суму 8 744 грн. (4 204 грн. за 1 день 2020 р. та 4540 грн. за 1 день 2021 р.).

В частині ж застосування решти штрафних санкцій на суму 8 744 грн., рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 3028 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 1514 грн.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 21.11.2024, акт наданих послуг від 21.11.2024.

Як видно з матеріалів справи, 21.11.2024 між позивачем та АБ Олександра Водзінського укладено договір про надання правової допомоги №19. За умовами цього правочинну адвокат зобов`язується надавати правничу допомогу у справі щодо оскарження рішення №1697/Ж10/31-00-23-02-20 від 31.07.2024.

П. 7.2 Договору визначено, що гонорар виплачується після підписання акту приймання- передачі наданих послуг .

21.11.2024 складено акт приймання передачі наданих послуг, яким визначено перелік наданих послуг та суму гонорару в розмірі 12 000 грн.

Враховуючи, що позов задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню частково у розмірі 6 000 (50% задоволених вимог).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пп.39.4.3, 39.4.4 п.39.4 статті 39 ПК України платники податків, що здійснюють контрольовані операції, повинні складати та зберігати документацію з трансфертного ціноутворення за кожний звітний період.

На запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті.

Документація з трансфертного ціноутворення подається платником податків до контролюючого органу, зазначеного у запиті.

Згідно з пп. 39.4.5, 39.4.6 п.39.4 статті 39 ПК України запит надсилається не раніше 1 жовтня року, що настає за календарним роком, в якому таку контрольовану операцію (операції) було здійснено.

Документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі) повинна містити таку інформацію:

а) дані про особу (осіб), яка є стороною контрольованої операції, та про пов`язаних осіб платника податків (у звітному періоді, в якому здійснювалася контрольована операція, та на момент подання документації), а саме:

контрагента (контрагентів) контрольованої операції;

фізичних осіб, які є кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) платника податків (за наявності);

осіб, які безпосередньо (опосередковано) володіють корпоративними правами платника податків у розмірі 25 і більше відсотків;

осіб, корпоративними правами яких у розмірі 25 і більше відсотків безпосередньо (опосередковано) володіє платник податків.

Дані повинні бути такими, що дають змогу ідентифікувати таких пов`язаних осіб (включаючи найменування держав (територій), податковими резидентами яких є такі особи, код особи, встановлений у державі (країні) їх реєстрації) та розкривати інформацію щодо критеріїв визнання таких осіб пов`язаними;

б) загальний опис діяльності групи компаній (включаючи материнську компанію та її дочірні підприємства), у тому числі організаційну структуру такої групи, опис господарської діяльності цієї групи, політику трансфертного ціноутворення, інформацію про осіб, яким платник податків надає місцеві управлінські звіти (назва держави, на території якої такі особи утримують свої головні офіси);

в) опис структури управління платника податків, схема його організаційної структури із зазначенням загальної кількості працюючих осіб та в розрізі окремих підрозділів платника податків станом на дату операції або на кінець звітного періоду;

г) опис діяльності та стратегії ділової активності, що провадиться платником податків, зокрема, економічні умови діяльності, аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), на яких проводить свою діяльність платник податків, основні конкуренти;

ґ) відомості про участь платника податків у реструктуризації бізнесу або передачі нематеріальних активів у звітному або попередньому році з поясненням аспектів цих операцій, що вплинули або впливають на діяльність платника податків;

д) опис контрольованої операції із зазначенням ланцюга постачання (створення вартості) товарів (робіт, послуг) у контрольованій операції.

Опис операцій з придбання (продажу) товарів, робіт (послуг), нематеріальних активів, інших предметів господарських операцій, відмінних від товарів, має містити обґрунтування економічної доцільності (економічної вигоди, що отримується в результаті здійснення контрольованої операції у порівнянні із неконтрольованими операціями, які є реально доступними альтернативними варіантами такої контрольованої операції) і наявності ділової мети їх придбання (продажу);

е) опис товарів (робіт, послуг), включаючи фізичні характеристики, якість і репутацію на ринку, країну походження і виробника, наявність товарного знаку та іншу інформацію, пов`язану з якісними характеристиками товару (роботи, послуги).

є) відомості про фактично проведені розрахунки у контрольованій операції (сума та валюта платежів, дата, платіжні документи);

ж) чинники, які вплинули на формування та встановлення ціни, зокрема бізнес-стратегії сторін операції (за наявності), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг);

з) функціональний аналіз контрольованої операції: відомості про функції осіб, що є сторонами (беруть участь) у контрольованій операції, про використані ними активи, пов`язані з такою контрольованою операцією, та економічні (комерційні) ризики, які такі особи враховували під час здійснення контрольованої операції;

и) економічний та порівняльний аналіз:

суму отриманих доходів (прибутку) та/або суму понесених витрат (збитку) внаслідок здійснення контрольованої операції, рівень рентабельності;

обґрунтування вибору методу, який застосовано для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", фінансового показника згідно з підпунктом 39.3.2.5 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті та сторони, що досліджувалася згідно з підпунктом 39.3.2.7 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті;

обґрунтування вибору та інформація про зіставні операції (зіставних осіб) і джерела інформації, які використовувалися для аналізу;

обґрунтування використання під час визначення діапазону рентабельності відповідно до підпункту 39.3.2.8 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 цієї статті інформації за декілька податкових періодів (років) та розрахунок середньозваженого значення показника рентабельності;

розрахунок діапазону цін (рентабельності);

опис та розрахунок проведених коригувань згідно з підпунктом 39.2.2.1 підпункту 39.2.2 пункту 39.2 цієї статті.

Як передбачено п.39.4.8 п.39.4 ст.39 ПК України документація з трансфертного ціноутворення та глобальна документація з трансфертного ціноутворення (майстер-файл) подаються платником податків державною мовою в паперовому вигляді або в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з п.39.4.9 п.39.4 ст.39 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, має право надіслати платнику податків запит з вимогою додатково подати протягом 30 календарних днів з дати його отримання інформацію відповідно до підпунктів 39.4.6 і 39.4.7 пункту 39.4 цієї статті та/або обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у разі встановлення однієї з таких обставин:

подана платником податків документація з трансфертного ціноутворення не містить інформації в обсязі, зазначеному в підпункті 39.4.6 пункту 39.4 цієї статті, та/або не містить належного обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки";

подана платником податків глобальна документація з трансфертного ціноутворення (майстер-файл) не містить інформації в обсязі, зазначеному в підпункті 39.4.7 пункту 39.4 цієї статті.

Зазначена додаткова інформація є невід`ємною частиною документації з трансфертного ціноутворення та/або глобальної документації (майстер-файла).

Відповідно до абз.5 п.120.6 ст.120 ПК України несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу , двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.6 і 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті. В разі не подання такої передбачено нарахування та стягнення штрафних санкцій.

В свою чергу, як вірно зауважив суд першої інстанції фактично, спірним у даному питанні є строк, з якого слід обчислювати 30 календарних днів. Позивач наполягає на тому, що такий строк починає відлік з наступного дня за днем отримання запиту. Відповідач же вказує, що 30- денний термін слід обчислювати безпосередньо з дня отримання запиту, включаючи день отримання .

Згідно змісту статті 2 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS N76) від 16 травня 1972 року, який містить визначення терміну "dies a quo" як день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає. Пункт 1 статті 3 Конвенції визначає, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

З приводу обчислення строків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно з ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку відповідно до ст.253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Момент закінчення строку визначений статтею 254 ЦК України.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За положеннями ст. 1 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року, вона застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, включаючи процедуру стосовно таких справ, якщо такі строки встановлені законом або судовим чи адміністративним органом; органом арбітражу, якщо такий орган не встановив порядку обчислення строків; або сторонами, якщо порядок обчислення строків не був безпосередньо чи опосередковано узгоджений між сторонами і не визначається існуючою практикою відносин між сторонами.

Частиною 1 ст.3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін «a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «ad quem» означає день, у який цей строк спливає. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Європейської конвенції про обчислення строків якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідно

Також, колегія суддів враховує, що нормами Податкового Кодексу України не врегульоване питання перебігу строків подання документів до податкового органу. В свою чергу, ЦК України вирішує дане питання, а тому є можливим застосувати аналогію закону в даних відносинах.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

А тому, з урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в частині застосування штрафних санкцій на суму 8 744 грн..

Доводів щодо судових витрат апеляційна скарга не містить, а тому в межах ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції в цій частині.

Також, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.