Справа № 521/19790/25
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/247/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйок І.А,

за участю секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса розташування: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернулася позивачка з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якому просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову №18 від 04.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 грн. 60 коп.

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Учасники в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату та час належним чином та своєчасно. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її особистої участі, позовну заяву просила задовольнити.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

31 жовтня 2025 року офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №18 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Постановою № 18 від 04 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України на позивачку було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Суд вважає, що прийнята постанова відносно позивача є такою, що прийнята із порушеннями чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влад та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законам України.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Отже, суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб?єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов?язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб?єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб?єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб?єкта владних повноважень.

У контексті наведеного суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об?єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб?єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення по адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення об?єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Згідно матеріалів справи, з 01 лютого 2023 року позивачка працює в ТОВ «Південна телекомунікаційна компанія» (ЕДРПОУ 34994559) на посаді менеджера з персоналу, де позивачка, також, є особою відповідальною за ведення військового обліку на зазначеному підприємстві.

Згідно оскаржуваної постанови, притягнення позивачки до відповідальності, зумовлено тим, що 30 жовтня 2025 року у м. Одесі в ході планової перевірки відповідачем було виявлено, що в діях позивачки наявний склад правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині ст. 21 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: порушення вимог п. 45, 46 Порядку №1487 - проведення звіряння списків персонального обліку призовників, військовозобов?язаних і резервістів з військово-обліковими документами працівників відповідно до затверджених графіків звіряння, не відповідність облікових даних військовозобов?язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

Згідно ст. 282 КУпАП, Додатку 4 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (пункт 10 розділу II), постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім?я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Постанова №18 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивачки складена 04 листопада 2025 року, проте в ній відсутні відомості про дату (період) вчинення діянь, які інкримінуються позивачці.

Отже, суд може лише припустити, що у оскаржуваній постанові йдеться про період з 05 листопада 2024 року по 04 листопада 2025 року, що саме по собі є порушенням порядку складання постанови та у свою чергу, унеможливлює встановлення строків притягнення позивачки до адміністративної відповідальності.

Також, суд зазначає, що диспозиція ст. 210-1 КУпАП має бланкетний характер, а серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов?язково повинні бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та який не дотриманий особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Оскаржувана Постанова № 18 від 04 листопада 2025 року містить посилання, зокрема, на пункти 45 та 46, абзац 13 пункту 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 30.12.2022 року №1487, та зазначені правові норми чітко регламентують, наступне:

-звіряння облікових даних списків персонального військового обліку з їх військово-обліковими документами здійснюється відповідно до графіка звіряння, затвердженого керівниками відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (пункт 45 Порядку №1487);

-звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, які працюють (навчаються) в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, з обліковими даними документів районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, на території відповідальності яких вони перебувають, здійснюється відповідно до графіка звіряння, . затвердженого розпорядженням, голови відповідної районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, міського голови (пункт 46 Порядку №1487);

-приймання від призовників, військовозобов?язаних та резервістів під розписку у бланках розписок (додаток 7) їх військово-облікових документів для подання таких документів до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів з метою їх звіряння з обліковими даними, а також оформлення бронювання військовозобов?язаних на період мобілізації та на воєнний час (абзац 13 пункту 34 Порядку №1487).

З матеріалів справи, судом встановлено відсутність порушень позивачкою пункту 45 Порядку №1487, оскільки звіряння облікових даних списків персонального військового обліку з їх військово-обліковими документами відбулося згідно графіка, затвердженого керівником ТОВ «Південна телекомунікаційна компанія» Козловим Олександром Миколайовичем: у 2024 році відповідно до графіка затвердженого Наказом № 4а-ОД від 01.02.2024 року, у 2025 році відповідно до графіка затвердженого Наказом № 31-ОД від 20.03.2025 року.

Абзацом 3 пункту 45 Порядку №1487, передбачено, що державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п?ятиденний строк з дня проведення звіряння вносять до списків персонального військового обліку зміни облікових даних, виявлені під звіряння, та надсилають щомісяця до 5 числа до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів повідомлення про зміну облікових даних (у разі наявності).

У 2024 році змін облікових даних виявлено не було, у зв?язку з чим повідомлення про зміну облікових даних відповідачу позивачка не надсилала.

У 2025 році позивачка повідомила відповідача про зміну облікових даних військовозобов?язаних листами вих. №122 від 07 травня 2025 року та вих. №186 від 08.09.2025 року.

Отже, судом встановлено, що зазначені обставини, спростовують наявність вини позивачки у порушенні вимог пункту 45 Порядку №1487.

З матеріалів справи, судом встановлено відсутність порушень позивачкою пункту 46 Порядку №1487, з огляду на наступне.

Звіряння персонального обліку призовників, військовозобов?язаних і резервістів військово-обліковими документами, працівників проводиться щорічно у відповідності до п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.

Водночас, воно здійснюється за графіком, затвердженим головою адміністрації чи міським головою (п. 46 Порядку №1487).

Так, графік, звіряння, даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які розташовані на території міста Одеси, з обліковими даними документів районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси на 2024 рік, затверджений Розпорядженням Міського голови від 12 січня 2024 року №13 «Про стан військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів у 2023 році та завдання щодо його покращення у 2024 році».

Судом встановлено, що в даному графіку ТОВ «Південна телекомунікаційна компанія» взагалі відсутнє, крім того графік звіряння з ТЦК та СП не було доведено до відома товариства. Відсутність ТОВ «Південна телекомунікаційна компанія» у графіках звіряння облікових даних списків на 2024 рік, затверджених у встановленому законом порядку, унеможливлює здійснення таких звірянь у відповідності до графіків, що виключає наявність вини в правопорушенні, яке їй інкримінується.

Стосовно дій позивачки щодо її посадових обов`язків, а саме: проведення звіряння списків персонального обліку призовників, військовозобов?язаних і резервістів з військово-обліковими документами працівників відповідно до затверджених графіків звіряння, не відповідність облікових даних військовозобов?язаних. зазначених у списку, їх військово-обліковим документам, у період з 01 січня 2025 року по 04 листопада 2025 року, судом встановлено наступне.

Розпорядженням Одеського міського голови від 10 січня 2025 року №10 «Про стан військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів у 2024 році та завдання щодо його покращення у 2025 році» (із змінами) був затверджений Графік звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які розташовані на території міста Одеси, з обліковими даними документів районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси на 2025 рік, де місяцем звіряння для ТОВ «Південна телекомунікаційна компанія» визначено жовтень 2025 року.

Судом встановлено, що супровідним листом вих. №214 від 30.10.2025 року, позивачкою як посадовою особою товариства відповідачу було подано списки на звіряння. Дата подачі списків на звіряння узгоджується із затвердженим графіком і передує і даті складання протоколу - 31 жовтня 2025 року, і даті винесення оскаржуваної Постанови 04 листопада 2025 року.

З тексту оскаржуваної постанови випливає, що порушення вимог абзацу 13 пункту 34 Порядку №1487, полягає у невідповідності облікових даних військовозобов?язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

Судом встановлено, що ні протокол, а ні оскаржувана постанова не містять будь-якої інформації щодо того в чому саме виразилась «невідповідність облікових даних» і щодо яких військовозобов?язаних.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що всупереч цього відповідач не з?ясував та не навів в оскаржуваній постанові жодної відповідної обставини: подію правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення, тобто коли, де, хто саме та як нібито виявив порушення позивачем правопорушення, винуватість позивача у вчиненні правопорушення, форма вини, а також усі інші обставини, встановлення яких вимагає закон.

В описовій частині оскаржуваної постанови відповідач не зазначає чітко та конкретно суті скоєного правопорушення, відповідач зазначив лише неоновлення даних у встановлений законом термін, тобто з вказаного не можливо зрозуміти, за що саме було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

Наведене свідчить взагалі про відсутність події та складу правопорушення, яке інкримінується позивачу, порушення відповідної процедури притягнення до відповідальності та ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив вказане правопорушення.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов?язана із застосуванням державного санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій правопорушення.

Пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року передбачено, що статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов?язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 286 КАС України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо визнання оскаржуваної постанови протиправною.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, постанова підлягає скасуванню та відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України провадження у справі за ч. 3 ст. 201-1 КУПАП підлягає закриттю.

Суд акцентує увагу відповідача, що згідно ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору за подачу адміністративного позову у розмірі 605,60 гривень.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись статтями 19, 63 Конституції України, статтями 210-1, 251, 252, 258, 268, 278, 279 КУпАП, 42, 49, 55, 57, 60, 72, 73, 77, 78, 79, 165, 42, 165 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса розташування: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову №18 від 04.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) закрити - на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса розташування: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: І.А.Бобуйок