Справа № 420/31778/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника позивача Костинчука В.В., відповідачі не з`явилися, треті особи не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, треті особи - Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, Одеського квартирно-експлуатаційного управління, треті особи - Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка виразилась у невиданні наказу про закріплення на праві оперативного управління за Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням квартири АДРЕСА_1 .

- Зобов`язати Міністерство оборони України видати наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_1 за Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку.

- Зобов`язати Одеське квартирно-експлуатаційне управління після видання Міністерством оборони України наказу про передачу йому в оперативне управління квартири АДРЕСА_1 , вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради документи та клопотання про оформлення та видачу зі складом родини 3 особи, а саме: ОСОБА_1 і членам його сім`ї дружині ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач та члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у житловій комісії Військової академії (м. Одеса) по забезпеченню житлом за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. У 2017 році у зв`язку з відселенням сім`ї позивача з аварійної будівлі військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , їй було переселено для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, через протиправну бездіяльність відповідачів, сім`я позивача досі не отримала ордер на вказану квартиру.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за Міністерством оборони України () на підставі рішення про державну реєстрацію від 15.06.2017 № 231115284 реєстратора КП Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації», форма власності: державна, власник: Міністерство оборони України.

На теперішній час ОСОБА_1 стало відомо, що на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року по справі № 420/11335/22 було визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка виразилась у невиданні наказу про закріплення на праві оперативного управління за Одеським КЕВ квартири АДРЕСА_4 . Було зобов`язано Міністерство оборони України () видати наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_4 за Одеським КЕВ, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку. Також було зобов`язано Одеське КЕВ () після видання Міністерством оборони України наказу про передачу їм в оперативне управління кв. АДРЕСА_4 , вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації документи для видачі ОСОБА_4 , складом сім`ї 2 особи, ордеру на вказану квартиру. Після вступу рішення суду в силу, Міністерством оборони України було видано наказ № 232/нм від 12.04.2024 року про закріплення за Одеським КЕУ на праві оперативного управління нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_5 . А також було наказано Головнокомандувачу ЗСУ, начальнику Одеського гарнізону, начальнику Головного управління капітальних вкладень організувати передачу та зарахування на баланс Одеського КЕУ вказану квартиру.

На адресу ТОВ «УВГП-Система» 24.02.2017 року Одеським КЕУ було направлено списки осіб, які проживали в будівлях військового містечка № НОМЕР_1 , підпали під пляму забудови, були відселені та мають право на отримання постійного житла, в тому числі і ОСОБА_1 з членами його сім`ї.

Враховуючи тривалість проживання ОСОБА_1 та членів його сім`ї у кв. АДРЕСА_1 , неоспорення факту проживання їх у цій квартирі з боку власника, то він вважає, що військовими установами було порушення процедури надання йому житла для постійного проживання та не обмежує військові установи у вчиненні дій, направлених на видачу йому ордеру на зазначену квартиру.

Одеське КЕУ після видання Міністерством оборони України наказу про передачу йому в оперативне управління та зарахування на баланс квартири АДРЕСА_1 , зобов`язане вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направлення до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради документи для видачі ОСОБА_1 і членам його сім`ї ордера на вказану квартиру.

Такий наказ видається Міністерством оборони України у відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, зареєстрованого в Мінюсті 13.09.2013 за № 1590/24122.

Будь-яких законних перешкод у виданні Міністерством оборони наказу про закріплення на праві оперативного управління за Одеським КЕУ квартири 222 по АДРЕСА_6 позивач не вбачає.

Ухвалою від 22.09.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою від 22.10.2025 року відповідача Одеське квартирно-експлуатаційне управління замінено в порядку процесуального правонаступництва на Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси у зв`язку з перейменуванням вказаної юридичної особи.

Ухвалою від 22.10.2025 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 18.11.2025 року об 11 год. 00 хв., з`явився представник позивача.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Тому суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідачів та третіх осіб.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

08.10.2025 року від представника відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши таке.

Станом на теперішній час наказ Міністерства оборони Україну про закріплення на праві оперативного управління спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса - відсутній. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Враховуючи відсутність будь-якого відношення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса до зазначеного позивачем майна, відповідач вважає про відсутність предмету спору по відношенню до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, як до відповідача, і безпідставність та неможливість виконання вимоги позивача щодо зобов`язання КЕВ м. Одеса вчинити певні дії відносно до квартири АДРЕСА_1 .

13.10.2025 року від представника відповідача - Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши таке.

Міністерство оборони та підпорядковані органи військового управління не здійснювали відселення осіб, що проживали на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , жодних наказів чи будь-яких розпорядчих вказівок, щодо такого відселення не приймалось.

Відселення було здійснене самостійно представниками забудовника, а саме ТОВ «УВГП-СИСТЕМА», про що було повідомлено листом від 28 березня 2017 року, п`ятий абзац «ПОВІДОМЛЯЄМО, що ТОВ «УВГП-СИСТЕМА», починаючи з 29.03.2017 року самостійно здійснює відселення осіб, що мешкають на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка підлягає забудові».

Позивачем помилково вказується, що у відповідності до вимог п.4.4 Інструкції № 737 КЕВ м. Одеси, яка діяла на час переселення позивача, склало списки мешканців, які проживають в будівлях військового містечка № НОМЕР_1 , підпали під пляму забудови та мають право на отримання постійного житла, в якому значиться і позивач.

Списки, які містять конкретну адресу (номера квартир та будинок), куди підлягають переселенню родини військовослужбовців, у тому числі родина позивача складені ТОВ «УВГП-СИСТЕМА», а не КЕВ м. Одеси.

Помилково позивач описує лист Південного управління капітального будівництва Міноборони України у листі від 14.11.2016 на адресу ТОВ «УВГП-Система» з проханням відселення пенсіонерів та службовців ЗСУ в житлові фонди, які знаходяться на балансі товариства (всього 36 сімей).

Так, лист до ТОВ «УВГП-Система» направлений Головним КЕУ ЗСУ 09.12.2016 з проханням строк відселення жильців продовжити до 30.03.2017 року та надати в оренду житло для відселення.

Згідно з п.7 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Жодної з дій не було вчинено при заселенні квартири АДРЕСА_7 .

Третя особа - Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони пояснень щодо позову чи відзиву не подала.

Третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради пояснень щодо позову чи відзиву не подала.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій академії (м. Одеса).

Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса 13.11.2014 року позивачу було видано Спеціальний дозвіл на проживання в спеціально пристосованій казармі № НОМЕР_2 військового містечка № 186 на право зайняття з сім`єю з 3 осіб жилої площі в спеціально пристосованій казармі № 35 по АДРЕСА_8 , розміром 32,0 кв.м.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» (Пайовик) та Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Замовник) укладено договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей , предметом якого є фінансування та будівництво пайовиком в повному обсязі, згідно одержаної у встановленому законом порядку проектно-кошторисної документації та будівництво групи житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, підземними паркінгами, обладнанням, інженерними мережами та спорудами, орієнтованою площею 35 тис. кв.м на земельній ділянці загальної площею орієнтовано 2,5 га в АДРЕСА_2 (військове містечко №186).

За умовами пункту 3.1 договору, пайовик здійснює у повному обсязі фінансування будівництва об`єкту на умовах, передбачених цим договором. Замовник вносить свою пайову участь у будівництві у вигляді виконання обов`язків, надання послуг, передбачених в пункті 4.1 договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник зобов`язався виконати всі необхідні дії для відведення земельної ділянки та приведення її у стан, придатний для будівництва об`єкту (у тому числі укладення та реєстрація договору оренди землі, отримання дозвільної документації) до 31.12.2005, та виконувати в повному обсязі функції замовника відповідно до умов договору та чинного законодавства (підпункт «а»); узгодити з пайовиком завдання на проектування на передпроектній стадії та на стадії «Проект» (підпункт «б»); замовник до початку робіт передає пайовику за актом прийому-передачі будівельний майданчик з усіма необхідними документами, які дозволяють використовувати його для будівництва об`єкту, дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт, точки підключення до діючих інженерних комунікацій (підпункт «е»); відселення сімей військовослужбовців (громадян) та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові, здійснюється в установленому законодавством порядку за рахунок частки замовника, передбаченої пунктом 3.4 договору.

Відповідно до п.3.4 вказаного договору, розподіл об`єкту між сторонами здійснюється наступним чином: замовнику: 20% від загальної площі житла об`єкту, що на момент укладання угоди орієнтовно складає 7000 кв.м; пайовику: 80% від загальної площі житла об`єкту, що на момент укладання угоди орієнтовно складає 28000 кв.м, а також кінцеву будівельну продукцію.

Пайовик має право надавати замовнику квартири в інших новозбудованих житлових будинках в м. Одесі в обсязі частки замовника, визначеної в п.3.4 договору в термін до кінця 2007 року (п.3.7. Договору).

Відповідно до підпункту «м» пункту 4.1 договору, відселення сімей військовослужбовців (громадян) та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові, здійснюється в установленому законодавством порядку за рахунок частки замовника, передбаченої пунктом 3.4. договору.

У подальшому протягом 2005-2015 років сторони уклали три додаткових угоди, якими передбачали надання готових квартир в інших будинках, обов`язок та черговість відселення сімей військовослужбовців.

14.11.2016 року Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України скерувало на адресу ТОВ «УВГП-Система» лист за №303/36/641/1, у якому інформувало, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса сформовані списки осіб, проживаючих в будівлях та спорудах військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 та встановлено, що кількість проживаючих становить: військовослужбовці, яких необхідно забезпечити житлом 36; відселені за рішенням суду - 1; для переселення до іншого гуртожитку 13.

Також Південне УКБ Міноборони зазначало, що в якості розрахунку з Міністерством оборони України згідно з додатковою угодою №3/70 СП від 16.10.2015, ТОВ «УВГП Система» зобов`язувалось передати у 2016 році 16 квартир. По даним ОК «Південь» відсутні житлові фонди для безумовного відселення всіх проживаючих в будівлях та спорудах військового містечка № НОМЕР_1 та просило розглянути можливість: збільшити кількість житла для передачі та заселення їх в рахунок виконання додаткової угоди №3/70 СП від 16.10.2015 в 2016 році (з укладанням додаткової угоди); відселення пенсіонерів та службовців Збройних Сил України в житлові фонди, які знаходяться на балансі товариства з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» шляхом передачі даних фондів в оренду Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса; строк відселення жильців із плями забудови продовжити (через додаткову угоду) до 30.03.2017.

Аналогічний за змістом лист скерований Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса від 09.12.2016 №303/8/32/1369 на адресу ТОВ «УВГП-Система».

Згідно додаткової угоди №303/36/2 від 17.02.2017 до договору №227/УПБ-70Д «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» від 25.11.2004, відповідно якої сторони домовились, окрім іншого, затвердити перелік квартир для Міністерства оборони України по договору №227/УПБ-70Д.

Відповідно до Додатку №1 до додаткової угоди №303/36/2 від 17.02.2017, до переліку квартир для Міністерства оборони України за договором №227/УПБ-70Д входить й квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

24.02.2017 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси скерував на адресу ТОВ «УВГП-Система» лист за №626, у якому зазначав, що на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , яка спланована для забудови, розташовані будівлі, що використовуються для тимчасового проживання, в яких мешкає 62 сім`ї, а саме: військовослужбовці, які проходять дійсну службу та перебувають на квартирному обліку 30 сімей; військовослужбовці, які проходять дійсну службу та не перебувають на квартирному обліку 2 сім`ї; військовослужбовці в запасі, перебувають на квартирному обліку 9 сімей; працівники ЗСУ, які не перебувають на квартирному обліку 7 сімей; безпідставно займають приміщення 14 сімей.

Згідно акта прийому-передачі квартир №29/03/17 від 29.03.2017, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система» передає, а Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України приймає на підставі та згідно умов договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 квартири, у т.ч. за адресою: АДРЕСА_3 , з відселенням в них військовослужбовців та членів їх сімей, що мешкають в аварійних будівлях та спорудах, розташованих в плямі забудови та які відносяться до числі тих, що мають право на отримання постійного або тимчасового службового житла та підлягають відселенню з плями забудови згідно листа КЕВ м. Одеси №626 від 24.02.2017 та враховуючи наявність в них ордерів.

До зазначеного акту прийому-передачі додані списки, у т.ч. Список №1 осіб, які заселені в квартири за адресою: АДРЕСА_9 згідно п.6.4. договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 та які відносяться до числа осіб, які мають право на отримання постійного або тимчасового службового житла та підлягають відселенню із забудови згідно листа КЕВ м. Одеси №626 від 24.02.2017 та враховуючи наявність в них ордерів.

У вказаному списку перебуває й ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що 31.03.2017 року між позивачем як споживачем комунальних послуг та надавачами послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення; надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території; користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_3 було укладено договори на надання відповідних комунальних послуг.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано 15.06.2017, форма власності: державна, власник: Міністерство оборони України.

Відповідно до Довідки Військової академії (м. Одеса) від 24.07.2023 року № 36/6/288 головний сержант ОСОБА_1 проходить службу у Військовій академії (м. Одеса), постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався і перебуває в житловій комісії академії і в Одеському гарнізоні на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 18.12.2007 року зі складом сім`ї 3 особи (він, дружина, син -2000 р.н.). Пільг щодо забезпечення житлом не має. Проживає за договором найму без реєстрації та без оформлення ордеру в 2- кімнатній квартирі АДРЕСА_10 дорога. Житло не має визначеного статусу постійного або службового житла і перебуває у власності держави Україна, в особі Міністерства оборони України.

Вказана вище інформація підтверджується листом КЕВ м. Одеса від 21.10.2020 р. за №4439.

Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства оборони України та Одеського КЕУ щодо не вчинення всіх необхідних дій згідно ст. 110 ЖК УРСР, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 та Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, щодо подання до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради клопотання про оформлення та видачу ОСОБА_1 і членам його сім`ї ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір, суд зазначає наступне.

Згідно ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови,за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Відповідно до ст.110 ЖК України громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

Офіцерів, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби Збройних Сил СРСР і прирівняних до них осіб, звільнених з дійсної військової служби у відставку або в запас, а також осіб, які проживають разом з ними, може бути виселено із займаних ними жилих приміщень у військових містечках з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення. У такому ж порядку підлягають виселенню з військових містечок інші особи, які втратили зв`язок із Збройними Силами СРСР.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців визначається "Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями", затвердженим Постановою КМ України від 03.08.2006 року № 1081 (далі - Порядок № 1081), відповідно до п.2 якого у кожній військовій частині формується фонд службового житла.

У разі відсутності службового житлового фонду у військовій частині військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безоплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови у зазначених казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян.

Згідно з п.3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці, які визнані у встановленому законодавством порядку інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та члени сімей військовослужбовців, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, пов`язаного із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел, чи грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення з урахуванням пільг, установлених законами.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Пункт 4 Порядку № 1081 визначає, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями:

видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом, а також щороку визначають обсяги службового житла і житла, що надається військовослужбовцям для постійного проживання;

виділяють до 20 відсотків житла для забезпечення осіб, зазначених в абзаці другому пункту 3 цього Порядку, жилими приміщеннями для постійного проживання, що збудовані (придбані) за рахунок коштів державного бюджету та інших передбачених законодавством джерел і розташовані у населених пунктах, у яких вони перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, чи грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в таких же обсягах.

Відповідно до п.33 Порядку № 1081 житлове приміщення, що надається військовослужбовцю для постійного проживання, повинне бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарнимта технічним вимогам.

Пункт 34 Порядку № 1081 визначає, що на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.

Відповідно до Порядку №1081, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2011 року № 238 Про Єдиний державний реєстр громадян, які потребують поліпшення житлових умов (із змінами) та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства і вдосконалення порядку забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями, наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 №737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція №737, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до п.1.3 Інструкції №737, забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом:

надання службових жилих приміщень військовослужбовцям;

надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби;

надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення;

участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням);

надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України;

надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі;

оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання (п.1.4 Інструкції №737).

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

в інших випадках, передбачених законодавством (п.2.18 Інструкції №737).

Розділ ІV Інструкції №737 визначає порядок забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання.

Відповідно до пункту 4.1. Інструкції №737, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).

Згідно з п.4.4 Інструкції № 737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.

Пунктом 4.5 Інструкції № 737 визначено, що КЕВ (КЕЧ) району подає затверджений начальником гарнізону витяг зі Списку розподілу постійного житла у гарнізоні, погоджений протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України (додаток 21), разом з документами, що знаходяться в облікових справах (додаток 7), до виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районної державної адміністрації для видачі ордера, а в закритому військовому містечку КЕВ (КЕЧ) району видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер вручається безпосередньо військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, на ім`я якого він виданий, або за їх довіреністю іншій особі. У разі якщо військовослужбовець (особа, звільнена з військової служби) загинув (помер) або пропав безвісти, ордер вручається одному з членів його сім`ї, на ім`я якого він виданий, або за їх довіреністю іншій особі.

Вказана Інструкція № 737 діяла до 16.10.2018 року, тобто до часу набрання чинності новою Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України а членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 та зареєстрованої в Мінюсті Україні 06.09.2018 за № 1020/32472.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у періоді до жовтня 2018 року надання особі, звільненій з військової служби, житлового приміщення для постійного проживання здійснювалось на підставі списку розподілу постійного житла, складеного КЕВ (КЕЧ), погодженого з Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, та направленого до виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районної державної адміністрації для видачі ордера.

Інструкція № 380, яка почала діяти з 16.10.2018 року, передбачає ті ж самі загальні умови забезпечення осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, що і попередня Інструкція № 737, а саме: забезпечення жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини (пункт 1).

Відповідно до п.3 Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Пунктом 4 Інструкції № 380 визначено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Згідно з п.5 Інструкції № 380 для розгляду списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з п.7 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Отже, з набранням чинності Інструкції № 380 порядок видачі ордеру на постійну житлову площу майже не змінився, лише збільшився обсяг документів, які КЕВ (КЕЧ) надає до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради.

Позивач ОСОБА_1 і члени його сім`ї перебувають на квартирному обліку у житловій комісії Військової академії (м. Одеса) по забезпеченню житлом за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

У 2017 році у зв`язку з відселенням сім`ї позивача з аварійної будівлі військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , їм була розподілена для постійного проживання житлова квартира АДРЕСА_1 .

З травня 2001 року до березня 2017 року позивач разом із сім`єю проживав на території військового містечка № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується спеціальним дозволом на проживання в пристосованій казармі та датою місця реєстрації у вказаній казармі 23.05.2001р. (сторінка 11 паспорта позивача).

У відповідності до вимог п.4.4 Інструкції № 737 КЕВ м. Одеси, яка діяла на час переселення позивача, склало списки мешканців, які проживають в будівлях військового містечка № НОМЕР_1 , підпали під пляму забудови та мають право на отримання постійного житла, в якому значився і ОСОБА_1 . Ці ж списки містять конкретну адресу (номера квартир та будинок), куди підлягають переселенню родини військовослужбовців, у тому числі і родина позивача у квартиру АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується листом Південного управління капітального будівництва Міноборони України у листі від 14.11.2016 на адресу ТОВ «УВГП-Система» з проханням відселення пенсіонерів та службовців ЗСУ в житлові фонди, які Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.09.2025 18 знаходяться на балансі товариства (всього 36 сімей). Аналогічного змісту лист до ТОВ «УВГП-Система» направлений и Головним КЕУ ЗСУ 09.12.2016 з проханням строк відселення жильців продовжити до 30.03.2017 року.

У відповідності до п.20 додаткової угоди № 3/70 СП від 16.10.2015 року до договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» договір доповнений п.6.4, яким передбачений обов`язок пайовика ТОВ «УВГП-Система» у разі не відселення замовником Південним управлінням капітального будівництва Міноборони України сімей військовослужбовців та членів їх сімей з будівель, розташованих на земельній ділянці, яка підлягає забудові до 25.12.2016р., самостійно здійснити відселення осіб, що мешкають на території земельної ділянки, яка підлягає забудові, за рахунок частки замовника, передбаченої п.2.4 договору. При цьому пайовик самостійно визначає черговість та місця відселення, про що повідомляє замовника у письмовій формі.

29.03.2017 року ТОВ «УВГП-Система» (пайовик) та Південне управління капітального будівництва Міноборони України (замовник) уклали акт про передачу пайовиком замовнику квартир на підставі та згідно умов договору №227/УПБ-70Д від 25.11.2004р. «Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей». Цим актом ТОВ «УВГП-Система» передало, а Південне управління капітального будівництва Міноборони України прийняло квартири, загальною площею 2 614,2 кв.м., у тому числі квартиру АДРЕСА_1 , в яку була переселена родина позивача.

Доводи представника Міністерства оборони про те, що оскільки воно не займалось відселенням військовослужбовців та членів їх сімей, у тому числі ОСОБА_1 , з військового містечка № НОМЕР_1 , таке переселення здійснено з порушенням процедури, визначеної Порядком № 1081 та Інструкції № 737 - суд вважає необґрунтованими та не бере їх до уваги, оскільки створює безпідставні перешкоди відновленню порушеного права позивача на отримання ордеру на житлове приміщення.

Матеріалами справи підтверджено факт складання та направлення на адресу ТОВ «УВГП-Система» 24.02.2017 року списків осіб, які проживають в будівлях військового містечка № НОМЕР_1 , підпали під пляму забудови та мають право на отримання постійного житла, в тому числі і ОСОБА_1 .

Зазначені списки, як зазначалось вище, складені КЕВ м.Одеса відповідно до вимог п.4.4 Інструкції № 737, у списках зазначені конкретні адреси для переселення військовослужбовців.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з дня переселення сім`ї позивача у квартиру АДРЕСА_1 минуло більше 8 років.

Міністерство оборони України з позовними вимогами про виселення позивача та його родини з цієї квартири протягом строку позовної давності не зверталося, а отже, фактично визнає за ними право на проживання у зазначеній квартирі.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами позивача, що переселення його та його родини відбулось згідно чинного законодавства України.

Враховуючи тривалість проживання позивача у кв. АДРЕСА_1 , неоспорення факту проживання позивача в цій квартирі з боку власника, суд вважає, що порушення військовими установами процедури надання позивачу житла для постійного проживання, а саме: відсутність рішення житлової комісії військової частині за місцем квартирного обліку про надання житла, не погодження списків розподілу постійного житла, які складені КЕВ м.Одеси, Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, а з жовтня 2018 року - Комісією з контролю, не обмежує відповідачів у вчиненні дій, направлених на видачу позивачу ордеру на зазначену квартиру.

Одеській КЕВ не зазначає про неможливість направлення до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі позивачу ордеру на постійну житлову площу внаслідок відсутності списків розподілу постійного житла, які мають бути погоджені із відповідною комісією, а вказує про неможливість розпорядження спірною квартирою без її закріплення за Одеським КЕВ в оперативне управління на підставі наказу Міністерства оборони України, взяття її на баланс Одеського КЕВ та складання акту прийому-передачі до Одеського КЕВ.

Такий наказ видається Міністерством оборони України у відповідності до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.07.2013 № 448, зареєстрованого в Мінюсті 13.09.2013 за № 1590/24122.

Будь-яких законних перешкод у виданні Міністерством оборони наказу про закріплення на праві оперативного управління за Одеським КЕВ квартири 222 по вул.Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 7 м.Одесі суд не вбачає, а протилежні доводи представника Міноборони, які ґрунтуються на даних Головного управління капітальних вкладень Міноборони України, викладених у листі від 10.05.2023 № 1786/1488, вважає такими, що не мають значення для спірних правовідносин.

У цьому листі Головне управління капітальних вкладень Міноборони України повідомляє Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про необхідність утриматися від вчинення будь-яких дій за договором№227/УПБ-70Д від 25.11.2004 про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців та додаткової угоди № 3/70 від 16.10.2015 до нього, укладених з ТОВ «УВГП-Система», без погодження з Головним управлінням капітальних вкладень.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за Міністерством оборони України () на підставі рішення про державну реєстрацію від 19.06.2017 № 35742377 реєстратора КП Новоселівської сільської ради Одеської області «Регіональне бюро державної реєстрації».

Крім того, підставою для прийняття рішення є акт приймання-передачі нерухомого майна від 15.06.2017, видавник ТОВ «УВГП-Система»; технічний паспорт від 02.06.2017; договір інвестування б/н від 01.10.2015, видавник ТОВ «УВГП-Система»; додаткова угода № 1 від 20.02.2017, видавник ТОВ «УВГП-Система».

Міністерство оборони України в особі уповноважених підрозділів безпідставно відмовляється протягом 8 років приймати рішення щодо передачі в оперативне управління на баланс Одеського КЕУ квартиру 222 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 7 в м. Одесі.

У даному випадку у Міністерства оборони України відсутні законні підстави для не видання наказу про передачу в оперативне управління Одеського КЕУ кв. 222 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 7 в м. Одесі.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93). При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідачів, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що право позивача на поліпшення житлових умов з огляду на встановлені обставини є порушеним протягом тривалого періоду часу, суд вважає за можливе зобов`язати Міністерство оборони України видати наказ про закріплення в оперативне управління за Одеським КЕУ квартири 222 по вул. Люстдорфська дорога, 55/2 корпус 7 в м. Одесі, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку.

Листом від 09.12.2016 року (вих. № 303/8/32/1369) Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України розглянуто доручення Міністра оборони України від 11.11,2016 № 15480 щодо вирішення питання відселення осіб, що підлягають виселенню за умовами Договору від 25.11.2004 №227/УПБ-70Д Про будівництво житла в порядку пайової участі для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей (додаткові угоди від 02.12.2005 № 1/70 СП, від 25.12.2008 № 2/70 СП та від 16.10.2015 № 3/70 СП (далі - Договір), який укладено між Замовником- Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України та Пайовиком- ТОВ УВГП-СИСТЕМА.

Цим листом підтверджено, що Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України в КЕВ м. Одеси сформовані списки осіб, проживаючих в будівлях та спорудах військового містечка № НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_2 , що мають право на отримання постійного або тимчасового службового житла і підлягають відселенню з плям забудови згідно листа КЕВ м. Одеси № 626 від 24.02.2017 року.

Також необхідно врахувати, що Міністерство оборони України було обізнано про договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004р. з дати його укладення, про що свідчить затвердження зазначеного договору Міністром оборони України 25.11.2004 року, яке міститься на титульному аркуші договору.

КЕВ м. Одеси було обізнано про Договір №227/УПБ-70Д від 25.11.2004 не пізніше лютого 2006 року. Отже, з 2006 року КЕВ м. Одеси було відомо про Договір, та саме КЕВ м. Одеси передав Південному УКБ МОУ земельну ділянку військового містечка №186.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року по справі № 826/4766/17 встановлено, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання незаконними таких дій є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 15 травня 2018 року у справі № 755/8749/16-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 826/7431/16).

У статті 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією України, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Оскільки положення статті 22 Конституції України забороняють законодавцю погіршувати становище людини у суспільстві та закріплюють принцип недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, то не можуть бути звужені не тільки конституційні, а й усі права та свободи, передбачені законами України (відповідно до пункту 1 частини першої статті 92 Конституції України ці права та свободи так само, як і їх гарантії, визначаються виключно законами України), та зміст і обсяг конституційних прав і свобод розкривається не тільки в Основному Законі України, а й в інших законах України.

З урахуванням викладеного вище, а також враховуючи, що порушення відповідачами прав позивача має триваючий характер, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Також у прохальній частині позову позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що положення ст.382 КАС України не містять жодних застережень стосовно неможливості встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Виходячи з викладених заявником обставин, наразі у суду відсутні підстави вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю як подання звіту про виконання рішення, останнє залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення слід відмовити.

Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293, 382 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_11 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (адреса: проспект Повітрофлотський, буд.6, м. Київ, 03168, ), Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (адреса: вул. Незалежності, 18, м. Одеса, 65058, ), треті особи - Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони (адреса: вул. Армійська, 18, м. Одеса, 65063, ), Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (адреса: вул. Канатна, 134, м. Одеса, 65039, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка виразилась у невиданні наказу про закріплення на праві оперативного управління за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Міністерство оборони України видати наказ про закріплення на праві оперативного управління квартири АДРЕСА_1 за Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси, здійснивши його реалізацію у встановленому законом порядку.

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси після видання Міністерством оборони України наказу про передачу йому в оперативне управління квартири АДРЕСА_1 , вчинити необхідні дії щодо розподілу даної квартири та направити до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради документи та клопотання про оформлення та видачу зі складом родини 3 особи, а саме: ОСОБА_1 і членам його сім`ї дружині ОСОБА_2 , сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ордера на житлове приміщення для постійного проживання, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

У встановленні судового контролю за виконанням рішення суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 листопада 2025 року.

Суддя В.В. Андрухів