Справа № 300/4742/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" листопада 2025 р. справа № 300/4742/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Адвокат Калинюк Роман Степанович (надалі, також представник позивача, адвокат Калинюк Р.С.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовною заявою до Департаменту адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради (надалі, також відповідач, Департамент), в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради від 24 квітня 2025 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та здійснити реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що ОСОБА_1 , згідно з договором купівлі-продажу від 26.02.2020, серія та номер: 267, є власником садового будинку, загальною площею: 174,9 кв.м, житлова площа: 88 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Адвокат Калинюк Р.С. стверджує, що з моменту реєстрації права власності, позивач постійно проживає у вказаному садовому будинку. За доводами представника позивача, іншого нерухомого майна/житла у власності ОСОБА_1 не має. Як зазначив адвокат Калинюк Р.С., 24.04.2025, згідно з довіреністю від 04.06.2024, представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, Управління відмовило у проведенні реєстрації місця проживання, мотивуючи відмову тим, що реєстрація місця проживання в садовому будинку неможлива, так як за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання, наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла, керуючись пунктом 7 статті 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання" від 05.11.2021 №1871-IX (надалі, також Закон №1871-ІХ). На переконання представника позивача, рішення Управління є протиправним та порушує права позивача та вимоги Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV (надалі, також - Закон №1382-IV).
Таким чином, вважаючи протиправним рішення Департаменту адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради від 24 квітня 2025 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , позивач, через уповноваженого представника, звернулася до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.17-18).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано у відповідача належним чином оформлену копію рішення від 24 квітня 2025 року про відмову позивачу в реєстрації місця проживання та весь обсяг доказів, які слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення (а.с.17-18).
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася.
Частиною 6 статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2020 №201922544 та договором купівля-продажу зареєстрованим в реєстрі за №267, садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 174,9 кв.м., житлова площа 88 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.8-зворотній бік а.с.8, а.с.9-зворотній бік а.с.10).
Черевата Світлана Михайлівна, в інтересах ОСОБА_1 , 24.02.2025 звернулася до Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання/перебування, в які просила зареєструвати місце проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-зворотній бік. а.с.6).
Однак, ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання (перебування), з підстав того, що за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє місце проживання, наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла, керуючись пункту 7 статті 12 Закон №1871-ІХ, про що свідчить відмітка на зворотній стороні заяви про реєстрацію місця проживання/перебування від 24.02.2025 (зворотній бік а.с.6).
Вважаючи протиправним рішення Департаменту адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківськ) Івано-Франківської міської ради від 24 квітня 2025 року про відмову в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі, також Закон №1952-IV) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
При здійсненні реєстрації/декларування місця проживання фізичних осіб, Департамент, як орган реєстрації, керується, зокрема, Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 05.11.2021 №1871-IX та Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 (надалі, також Порядок №265).
Статтею 9 Закону №1871-IX та підпунктом 5 пункту 35 Порядку №265 визначено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України).
Разом з тим, частиною 10 статті 5 Закону №1871-IX встановлено, що декларування або реєстрація місця проживання (перебування) у дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Тобто, на час виникнення спірних правовідносин вже існував чіткий механізм, яким передбачено процедуру отримання адміністративної послуги зі здійснення реєстрації місця проживання (перебування) особи, та прямий обов`язок володільця дачного будинку перевести такий будинок у жилий для реєстрації місця проживання (перебування) за адресою такого будинку.
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 статті 12 Закону №1871-IX та підпункту 7 пункту 87 Порядку №265 орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, зокрема, якщо за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла.
Як свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.02.2020 №201922544 сформований щодо садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташовано об`єкт нерухомого майна: садовий будинок; об`єкт житлової нерухомості: Ні.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач правомірно прийняв рішення про відмову у наданні адміністративних послуг позивачу, у зв`язку з тим, що за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла, а саме: садовий будинок.
При цьому, як на момент виникнення спірних правовідносин, так і наразі діють положення Закону №1871-IX та Порядку №265, що наведені судом вище по тексту судового рішення, та які не передбачають реєстрацію місця проживання осіб в об`єктах нерухомого майна, що не належать до житла, а реєстрація місця проживання у садовому будинку можлива лише після переведення такого будинку у жилий будинок.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 №321 затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (надалі, також - Порядок № 321).
Згідно з пунктами 1 та 2 Порядку № 321, цей Порядок визначає механізм переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки.
Переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.
Пунктом 5 Порядку №321 також передбачено, що рішення про переведення є підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання.
Отже, пунктом 5 Порядку №321 також зазначає про необхідність переведення дачного будинку у житловий для можливості реєстрації місця проживання у цьому будинку.
Суд повторно наголошує, що станом на момент звернення позивача до Департаменту діяли положення Закону №1871-IX , що набрав чинності 01 грудня 2021 року, зокрема, пряма норма закону щодо можливості здійснення реєстрації місця проживання (перебування) у садовому будинку виключно після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 10 статті 5 Закону №1871-IX), а також норми Закону №1871-IX та Порядку №265, які покладають на орган реєстрації місця проживання обов`язок щодо відмови в реєстрації місця проживання, якщо за адресою житла, в якому особа реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла (підпункт 7 частини 1 статті 12 Закону №1871-IX та підпункту 7 пункту 87 Порядку №265).
Позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про вчинення останнім дій передбачених Порядком №321 для переведення садового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у жилий будинок.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач відмовляючи ОСОБА_1 в реєстрації місця проживання в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.
Суд не бере до уваги посилання позивача на не актуальні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах від 26 січня 2022 року №420/1066/21 та від 02 червня 2022 року №420/5813/21, оскільки відносини, що розглядались у вищевказаних справах, виникли до внесення змін до чинного законодавства, пов`язаних з прийняттям нового Закону, який передбачає, що реєстрація місця проживання (перебування) у дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спірних правовідносин не змінюють.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Враховуючи висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані з розглядом даної справи, розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач: Департамент адміністративних послуг (центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська) Івано-Франківської міської ради, адреса: вул. Незалежності, буд. 9, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.