Справа № 132/2572/25
Суддя: Павлюк О. О.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/2572/25
Провадження №2-а/149/91/25
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.11.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павлюк О. О.

при секретарі Паламарчук Л. В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративноим позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 139 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. штрафу. Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 просить її скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.09.2025 вказану позовну заяву прийнято до свого провадження головуючою суддую Павлюк О. О. та у даній справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

29.09.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки рішення є обгрунтованим і законним.

Суд, дослідивши надані докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 139 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. штрафу.

Зі змісту вищенаведеної постанови вбачається, що громадянину ОСОБА_1 під час вручення повістки 15.04.2025 було доведено в усній формі про зміст повістки, час і дату прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та доведено відповідальність за неявку, однак ОСОБА_1 у визначений час не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч. 1 «Правил військового обліку призовників та військовозобовязаних», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до статей 17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Президентом України 25 лютого 2022 року підписано Указ «Про загальну мобілізацію» №69/2022, строки якого в подальшому відповідними Указами були продовжені.

Тобто, саме з періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду.

Згідно наданої відповідачем копії розписки, ОСОБА_1 під підпис 15.04.2025 було вручено повістку № 2747 про необхідність з`явитись 16.04.2025 о 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, до якої він долучив копію посвідчення № НОМЕР_1 , відповідно до якого його виключено з військового обліку та зазначено невійськовозобов`язаний.

Згідно копії рекомендованого повідомлення, відправлення ОСОБА_1 від 16.04.2025 отримано ІНФОРМАЦІЯ_2 17.04.2025.

Також позивачем було надано копію довідки з електронної системи охорони здоров`я про наявність медичного висновку про тимчасову непрацездатність з 18.04.2025 по 28.04.2025.

19.04.2025 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 139 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що останній не з`явився за повісткою для уточнення облікових даних.

22.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 139 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. штрафу.

Суд враховує посилання позивача на те, що згідно копії ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 ОСОБА_1 забезпечено позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 , однак зауважує, що на момент розгляду справи та винесення постанови вона не поширюється та зворотної дії в часі не має.

Разом із тим, суд враховує, що заява від 16.04.2025 та документи, надані ОСОБА_1 , були наявні в ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на момент ухвалення оскаржуваної постанови, крім того, позивач зазначав, що вказані документи, в тому числі висновок про тимчасову непрацездатність, ним також подавались особисто 22.04.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в оскаржуваній постанові їм не було надано жодної оцінки.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно зі ст. 2 КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виносять постанову (ч. 1 ст. 283 КпАП). Відповідно до частини 1 ст.284 КупАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Таким чином, виключне право виносити одну із вищевказаних постанов по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1, належить територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, та належить до дискреційних повноважень останніх.

Тому, суд, розглядаючи спір у порядку адміністративного судочинства, у справах, про адміністративні правопорушення, перелік яких зазначений у ст. 235 КпАП, не вправі перебирати на себе повноваження органів ТЦК та СП, які законодавством віднесені до компетенції цього органу та виносити одну з постанов, визначених ст. 284 КпАП замість вказаного суб`єкта владних повноважень, в тому числі переоцінювати або встановлювати інші обставини справи, що виключає втручання суду у дискреційні повноваження останнього (крім заміни виду стягнення на більш м`який за наявності відповідних підстав), які мають бути реалізовані у спосіб, що визначений КУпАП.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Встановлена в ході судового розгляду невідповідність фактичних обставин справи відомостям, зазначеним у оскаржуваному рішенні, не свідчить, однак, про наявність підстав для закриття справи відносно позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, постанова - скасуванню та направленню на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 139 від 22.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Павлюк О. О.