Справа № 400/8553/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р. № 400/8553/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, вул. Валентини Крицак, 6,м. Херсон,73028, вул. Валентини Крицак, 6,м. Херсон,73028 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; скасування рішення від 02.05.2025 року № 13,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач 2) з вимогами:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо незарахування ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_1 , періодів роботи з 23.07.1992 року по 06.09.1996 рік. згідно трудової книжки НОМЕР_2 , та періодів зайняття позивачкою підприємницькою діяльністю за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 рік-протиправною;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02 травня 2025 року № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . періоди її роботи з 23.07.1992 року по 06.09.1996 рік. врахувавши архівну довідку Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради від 19 травня 2025 року за № 3.3-60/К-119 в тому числі, в частині відомостей щодо розміру оплати праці та періодів роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), періоди зайняття позивачкою підприємницькою діяльністю за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 рік врахувати податкову звітність та банківські квитанції про сплату позивачкою податків за вищевказаний період та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 28.04.2025 року.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області їй було відмовлено в задоволенні цієї заяви, з огляду на те, що в неї відсутній необхідний страховий стаж. Такого висновку орган Пенсійного фонду України дійшов з огляду на те, що до страхового стажу не підлягає зарахуванню період трудової діяльності за трудовою книжкою позивачки, а саме - з 23.07.1992 по 06.09.1996, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог законодавства України - відсутній запис про перейменування підприємства. Позивачка не погоджується з такою позицією, і зазначає, що робота в цей період додатково підтверджується архівною довідкою. Також, позивач вважає неправомірним незарахування до її стажу, що дає право на пенсію за віком, періоду здійснення підприємницької діяльності - з 01.01.2011 по 31.12.2012, оскільки з 2011 року вона щомісяця сплачувала страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (виходячи з мінімальної заробітної плати за відповідні роки), що підтверджується банківськими квитанціями та податковою звітністю за вищевказаний період. Відтак позивачка вважає відмову Пенсійного фонду протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 15.08.2025 суд відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, запропонував сторонам подати заяви по суті справи.

25.08.2025 на адресу суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що за результатами розгляду заяви позивачки про призначення пенсії встановлено, що до страхового стажу не підлягають зарахуванню періоди роботи за записами № 10- №13 з 23.07.1992 по 06.09.1996 роки в трудовій книжці позивачки, оскільки її прийнято на роботуТорговокомерческое предприятие (мовою оригіналу), а на відтиску печатки при звільненіЗакрите акціонерне товариство Сіріус. Отже, відсутній запис про перейменування підприємства, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58. Також, відповідач 2 стверджує, що ним правомірно не зараховано період підприємницької діяльності позивачки з 01.01.2011 по 31.12.2012 роки, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків. Відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позову.

Також, відзив на позов надійшов до суду і від відповідача 1. У відзиві викладено мотиви незгоди з позовом, аналогічні заявленим відповідачем 2. Також, відповідач 1 звертає увагу суду, що на момент прийняття рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.05.2025 № 13 Позивачем до заяви від 28.04.2025 не надано Архівну довідку Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради від 19.05.2025 № 3.3-60/К-119. Тому рішення від 02.05.2025 року № 13 приймалося на основі доданих до заяви документів. Відповідач 1 просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач не скористалась своїм правом на відповідь на відзив.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено та не є спірним, 28.04.2025 року Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.

Розглянувши подані заявником документи відповідач 2 02.05.2025 прийняв рішення № 13 про відмову в призначенні пенсії. За висновком органу Пенсійного фонду України у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Рішення мотивоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності:

- з 23.07.1992 по 06.09.1996 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1980 оскільки відсутній запис про перейменування про підприємства, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом міністерства праці України від 29.07.1993 № 58. За записами №10-№13 Позивача прийнято на роботу Торгово-комерческое предприятие (мовою оригіналу), а на відтиску печатки при звільненні закрите акціонерне товариство «Сіріус»,

- з 01.01.2011 по 31.12.2012, оскільки за даними Реєстру застрахованих осіб, відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Страховий стаж особи становить 18 років 06 місяців 24 дні.

В матеріалах справи є копія трудової книжки позивачки серія НОМЕР_2 від 05.08.1980. На сторінці 6 трудової книжки є запис № 10, зроблений «Торговокомерческое предприятие (мовою оригіналу) про прийняття на посаду завідуючою відділом «Комісійний магазин № 37» за наказом № 1 від 23.07.1992. Наступний запис (№ 11 від 07.04.1994) має такий зміст: «Арендное предприятие магазин Сириус согласно свидетельства о гос.регистрации № 46 (мовою оригіналу). Запис № 12 від 07.04.1994 свідчить про переведення на посаду завідуючою відділу «Електротовари», а запис № 13 від 06.09.1996 про звільнення за ст. 38 КЗоТ України.

Архівна довідка Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради від 19.05.2025 № 3.3-60/К-119 підтверджує, що з липня 1992 року по січень 1993 року, з січня 1995 року по липень 1996 позивачка отримувала заробітну плату в Закритому акціонерному товаристві «Сіріус». В довідці також зазначено, що за період з лютого 1993 року по грудень 1994 року особові рахунки та відомості нарахування заробітної плати ЗАТ «Сіріус» на зберігання до архівного відділу не надходили.

Архівна довідка від 19.05.2025 № 3.3-60/К-119 до заяви про призначення пенсії не була додана.

Позивачка надала суду разом з позовом квитанції про сплату бюджетних платежів до Пенсійного фонду України за період здійснення підприємницької діяльності.

Вважаючи неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття Управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058), Законом України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Як вбачається зі змісту спірного рішення відповідача № 13 від 02.05.2025 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В обґрунтування рішення, відповідачем зазначено про невідповідність між назвою підприємства, яким зроблено запис № 10 про прийняття на роботу і назвою підприємства, яким вчинено запис № 13 про звільнення позивачки.

Як встановлено судом, дійсно трудова книжка не містить належного запису про перейменування Торговокомерційного підприємства, на яке позивачку прийнято 23.07.1992 в Закрите акціонерне підприємство «Сіріус», яким зроблено запис про звільнення 06.09.1996 .

В той же час, при дослідженні спірних записів в трудовій книжці вбачається, що записи № 11 про переведення та № 13 про звільнення не мають недоліків і, як такі, під сумнів відповідачем не ставляться. Проте, їх вчиненню мав передувати запис про прийняття позивачки на роботу. Отже, запис № 10 про прийняття на роботу є логічним. При цьому, він виконаний чітко та без будь-яких виправлень, помарок чи підтирань, що давало б підстави для сумніву, що прийняття на роботу позивачки відбулось саме з дати, визначеній цим записом, а саме з 23.07.1992.

Також, архівна довідка Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради від 19.05.2025 № 3.3-60/К-119 підтверджує, що з липня 1992 року по січень 1993 року, з січня 1995 року по липень 1996 позивачка отримувала заробітну плату в Закритому акціонерному товаристві «Сіріус». Отже, вбачається, що ЗАТ «Сіріус» є правонаступником Торговокомерційного підприємства.

Крім того, суд враховує, що на момент внесення спірних записів до трудової книжки позивача, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Згідно з п.2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Також, п. 2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу " у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства.

Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з п. 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти до висновку, що обов`язок внесення відомостей про роботу і заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці.

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Сталою є судова практика, сформована на підставі позицій Верховного Суду, щодо того, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зокрема, правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Окрім того, на підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з позовної заяви, позивач зверталася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Суд зазначає, що в даному випадку, відповідачем при прийнятті рішення від 02.05.2025 про відмову у зарахуванні до загального стажу певних періодів та у призначенні пенсії позивачці, не було досліджено належним чином періоди її роботи.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем своїх прав, передбачених Законом №1058-V.

В даному випадку, орган Пенсійного фонду не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації, викладеної у трудовій книжці на підтвердження стажу позивача.

Що стосується незарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду здійснення позивачкою підприємницької діяльності з 01.01.2011 по 31.12.2012, суд зазначає наступне.

Між сторонами не є спірним, що у вказаний період позивачка була зареєстрована як фізична особа-підприємець і перебувала на спрощеній системі оподаткування. Це також підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Миколаївській області № 29/14-29-70-06 від 12.05.2022.

Суд враховує, що згідно з пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до 4. Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Повертаючись до обставин справи суд зазначає, що в матеріалах справи є докази сплати позивачкою платежів до Пенсійного фонду України, а саме: 14.06.2011 в сумі 326,53 грн, 16.07.2011 в сумі 326,53 грн, 13.08.2011 в сумі 326,53, 17.09.2011 в сумі 326,53 грн, 18.10.2011 в сумі 326,53 грн, 19.11.2011 в сумі 326,53 грн, 15.12.2011 в сумі 326,53 грн, 03.12.2011 в сумі 848,34 грн, 15.12.2011 в сумі 398,63 грн, 14.01.2012 в сумі 372,33 грн, 14.01.2012 в сумі 394,86 грн, 14.02.2012 в сумі 372,34 грн, 14.02.2012 в сумі 434,35 грн, 19.03.2012 в сумі 372,34 грн, 19.03.2012 в сумі 434,35 грн, 17.04.2012 в сумі 372,34 грн, 17.04.2012 в сумі 442,85 грн, 19.05.2012 в сумі 442,85 грн, 19.05.2012 в сумі 379,61 грн, 16.06.2012 в сумі 379,61 грн, 16.06.2012 в сумі 442,85 грн, 17.07.2012 в сумі 111,52 грн, 17.07.2012 в сумі 379,61 грн, 18.08.2012 в сумі 382,40 грн, 13.09.2012 в сумі 382,40 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до акту перевірки № 2 правильності нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України з 01.04.2011 до 01.01.2014, достовірності формування та подання відомостей про застраховану особу, що використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за період 01.04.2011 по 01.01.2014, складеного 10.01.2014, в період з 04.04.2011 по 04.04.2012 позивач використовувала працю найманого працівника.

Тобто, в цей період позивачка повинна була сплачувати внески як за себе особисто, так і за особу, працю якої вона використовує.

Проте, з аналізу наведеної вище норми пункту 4 Порядку № 637 вбачається, що зазначена норма передбачає можливість включити до стажу увесь період здійснення особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування з 2004 по 2017 рік за умови сплати єдиного внеску, і незалежно від розміру такої сплати.

Отже, оскільки з травня 2011 року по серпень 2012 року позивачкою було сплачено внески до Пенсійного фонду України і в цей період вона здійснювала підприємницьку діяльності за спрощеною системою оподаткування, суд доходить висновку, що є підстави для зарахування до страхового стажу періоду з 01.05.2011 по 31.08.2012.

Натомість, матеріали справи не містять доказів сплати єдиного внеску за січень-березень 2011 року, вересень- грудень 2012 року. Відтак, вимоги позивачки в частині цього періоду не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 рішення про неврахування до стажу позивачки, що дає право на оформлення пенсії за віком, періоду з 23.07.1992 по 06.09.1996 , з 01.05.2011 по 31.08.2012 прийнято необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, рішення Головного управління ПФУ у Херсонській області від 02 травня 2025 року № 13 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати спірний стаж та повторно розглянути заяву від 28.04.2025, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області.

Рішення за результатами розгляду заяви позивачки та поданих документів також прийнято відповідачем 2 .

Оскільки зазначене рішення судом скасовується, слід виходити з того, що заява підлягає повторному розгляду саме тим органом Пенсійного фонду, до якого її було направлено.

Таким чином, вчинити дії з повторного розгляду заяви від 28.04 2025 має ГУ ПФУ в Херсонській області, як орган, на розгляді якого перебуває подана заява, яка після скасування відповідного рішення за наслідками її розгляду, фактично не є розглянутою.

Крім того, суд вважає передчасною вимогу щодо зобов`язання органу Пенсійного фонду врахувати відомості архівної довідки від 19 травня 2025 року за № 3.3-60/К-119, виданої Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради, в частині відомостей щодо розміру оплати праці, оскільки права позивачки в цій частині не є порушеними. З матеріалів справи встановлено, що зазначену довідку позивач відповідачам не надавала, відмову у її врахуванні в частині розміру оплати праці не отримувала. При цьому, судовому захисту підлягає лише порушене право.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6,м. Херсон,73028 ) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи з 23.07.1992 по 06.09.1996 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , та періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.05.2011 по 31.08.2012.

3. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 02.05.2025 № 13 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 23.07.1992 по 06.09.1996 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , архівної довідки Архівного відділу апарату виконавчого комітету Первомайської міської ради від 19.05.2025 за № 3.3-60/К-119, та періоду зайняття підприємницькою діяльністю за період з 01.05.2011 року по 31.08.2012.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.04.2025 року.

6. В іншій частині позову відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6,м. Херсон,73028 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко