Справа № 400/8350/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 р. № 400/8350/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправними та скасування наказів від 21.07.2025 №2097, від 23.07.2025 №747, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в розмірі 1 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про:

- Визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 2097 від 21.07.2025 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремого поліцейського БПОП (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області» та №747 о/с від 23.07.2025 «По особовому складу».;поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора групи кадрового забезпечення батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Миколаївській області області з 23.07.2025 року.; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з дня звільнення (23.07.2025) по час поновлення на службі всі види грошового забезпечення (в тому числі премію), які були йому визначені на день звільнення відповідно до пункту 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 року № 260, а також додаткову винагороду, що передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168; Стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 (одна) грн за незаконне притягнення до відповідальності у вигляді звільнення.

Позов обґрунтовано тим, що він не відмовлявся від виконання наказу про відрядження, а не мав можливості його виконати за станом здоров`я, дисциплінарне стягнення до нього застосовано дуже суворе та не пропорційне із вчиненим ним діянням.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки висновками службового розслідування зафіксовано та доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Службове розслідування проведено відповідно до вимог чинного законодавства, вина позивача підтверджена, тому спірні накази прийнято правомірно та позов задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відрядження відноситься до трудових обов`язків та відмова без поважних причин від виконання таких обов`язків вважається порушенням трудової дисципліни, дії представників відповідача були неузгодженими, поспішними, притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 було здійснено без урахування факту його переведення в інший підрозділ, стану його здоров`я, того факту, що наказ ГУНП в Миколаївській області від 07.07.2025 № 702 о/с ДСК, який був доведений йому 14.07.2025 року, він не міг виконати фізично, оскільки згідно з цим наказом він направлявся у відрядження з 10.07.2025 року, згідно додатку № 1 до цього наказу початок відрядження 10.07.2025. Якщо наказ фактично не був доведений до 10 липня 2025 року, відсутня вина ОСОБА_1 у невиконанні цього наказу, про який він дізнався лише 14 липня 2025 року. У відповідності до п. 1 розділу І Інструкції щодо службових відряджень поліцейських (Наказ МВС № 672 від 0.08.2017 у редакції Наказу №504 від 23.07.2024)відрядження оформлюється наказом. При цьому зміна строків відрядження або пунктів призначення здійснюється шляхом видання нового наказу.

Згідно з положеннями п. 2 розділу II Інструкції щодо службових відряджень поліцейських (Наказ МВС № 672 від 0.08.2017 у редакції Наказу № 504 від 23.07.2024) якщо наказ доведений із затримкою не з вини поліцейського, це не може розглядатися як його порушення. Отже, в даному випадку саме керівництво несе відповідальність за доведення наказу вчасно, просить позов задовольнити.

Суд вивчив доводи представників сторін, дослідив докази, та встановив таке.

14.06.2024 року Позивач подав на ім`я начальника ГУНП в Миколаївській області рапорт про надання згоди за власним бажанням про призначення на посаду старшого інспектора групи кадрового забезпечення батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області.

17.06.2024 року ГУНП в Миколаївській області, на підставі рапорту від 14.06.2024 року, видало наказ №507 о/с про призначення лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшим інспектором групи кадрового забезпечення батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Миколаївській області.

Наказом ГУНП в Миколаївській області від 04.10.2024 року №242 затверджено Положення про батальйон поліції особливого призначення (стрілецький).

Виходячи з обставин справи, з червня 2024 року у штатах Національної поліції відбулись зміни, у тому числі шляхом створення батальйону поліції особливого призначення (стрілецький).

Позивач погодився на призначення на посаду у створеному батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький), подавши на ім`я керівника відповідний рапорт.

В матеріалах службового розслідування містяться докази стосовно того, що суть наказу від 07.07.2025 року №702 о/с ДСК «Про відрядження працівників поліції ГУНП в Миколаївській області» усно та під підпис було доведено до відома позивача.

Після ознайомлення з наказом позивач повідомив, що наказ йому зрозумілий, але виконувати його відмовляється. Отриманий наказ позивач незаконним не вважав та чітко усвідомлював необхідність його виконання, не зазначено доводів та не надано доказів, які б свідчили про протиправність наказу від 07.07.2025 року №702 о/с ДСК «Про відрядження працівників поліції ГУНП в Миколаївській області».

Позивач жодних документів, що підтверджують звільнення від відряджень, виконання службово-бойових завдань, розпоряджень та обов`язків поліцейського, ОСОБА_1 не надав. Наказ від 07.07.2025 року №702 о/с ДСК «Про відрядження працівників поліції ГУНП в Миколаївській області» Позивачем не оскаржений та на час розгляду позовної заяви, є чинним.

Спірні відносини регулюються Законом України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом МВС України від 07.11.2018 № 893.

У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною 1,2 статті 19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Частиною,другою третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:1)

зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частини перша, третя, четверта, стома та десята статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Згідно до положень ч. 1-3 ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337Ш, передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Отже, службова дисципліна полягає у дотриманні поліцейським, зокрема наказів керівників (ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут НПУ»). Поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.(ст.5 ЗУ№2337).

Таким чином, невиконання поліцейським наказу керівника є порушенням службової дисципліни та вважається дисциплінарним проступком, за вчинення якого застосовується дисциплінарне стягнення. Позивач, як поліцейський повинен був виконати наказ керівника від 07.07.2025 про відрядження. Невиконання цього наказу є об`єктивною стороною дисциплінарного правопорушення, за вчинення якого до позивача застосовано вид дисциплінарного стягнення звільнення.

Стосовно посилання позивача на те, що до нього застосовано суворий вид дисциплінарного стягнення суд зазначає , що усталена практика Верховного Суду, свідчить, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 806/647/15, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20, від 23 листопада 2023 року у справі № 420/14443/22).

У розглядуваному випадку суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що висновки відповідача, якими він мотивував наявність підстав для застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, є довільними, нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів, тому ці доводи позивача суд відхиляє.

Також позивач зазначив, що до спірних правовідносин необхідно застосувати ст.147 КЗпП, оскільки одразу звільнити працівника неможливо. Щодо цих зауважень суд зазначає, що Кодекс Законів про працю до спірних правовідносин може бути застосований тільки як субсидіарне законодавство в разі не врегулювання спеціальним законодавством спірних правовідносин, якими є Закон України «Про національну поліцію», ЗУ «Про Дисциплінарний статут НПУ».Дисциплінарний статут НГУ не містить таких застережень щодо неможливості одразу звільнити поліцейського за порушення службової дисципліни, тому норми КЗпП не можуть бути застосовані в спірних правовідносинах. Застосований до позивача крайній захід дисциплінарного впливу дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби не є пропорційним (співмірним) із учиненим ним діянням.

Також суд зазначає, що позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, з моменту офіційного опублікування Указу Президента України "Про введення в України воєнного стану" мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Національна поліція України та її територіальні підрозділи в умовах воєнного стану разом із Збройними силами України здійснюють відсіч збройної агресії і невиконання наказу про відрядження для виконання бойових (спеціальних) завдань є таким, що порушує Присягу поліцейського.

Позивач, коли став проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично взяті на себе обов`язки не виконав, доказів неможливості виконання наказу ні відповідачу, ні суду не надав.

Питання щодо виплати позивачу всіх видів грошового забезпечення та додаткової винагороди судом не розглядається, оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого дисциплінарного проступку, що свідчить про правомірність оскаржуваних наказів, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір по справі відсутній.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Мельник