Справа № 300/6906/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2025 р. справа № 300/6906/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:

-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу";

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ по особовому складу про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У серпні 2025 року звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту «г» частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні рапорту. При цьому підставами відмови зазначено: не підтвердження факту, що мати позивача потребує стороннього догляду та відсутності у матері позивача інших членів сім`ї першого та другого ступеня спорідненості. Така відмова є протиправною з огляду на те, що висновки щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою видаються МСЕК відносно осіб з І групою інвалідності, ЛКК відносно осіб з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, а також дітей з інвалідністю. Тобто необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи та необхідність здійснення постійного догляду за особою інвалідністю ІІ групи є самостійними підставами, які надають військовослужбовцю право на звільнення відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232. Щодо інших членів сім`ї зазначив, що чоловік матері не може здійснювати догляд за нею, оскільки згідно висновку ЛКК від 05.06.2021 сам потребує стороннього догляду, як невиліковно хвора особа. Брат позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Інші члени сім`ї першого та другого ступеня спорідненості матері позивача відсутні. Щодо внуків матері позивача, то сину позивача ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Син брата позивача - ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем і перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Син брата позивача ОСОБА_4 2010 року народження є неповнолітньою особою та не може здійснювати догляд за особою з інвалідністю. Відповідачем не враховано вказані обставини та протиправно відмовлено у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивач подав по команді рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків - матір`ю, ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи. До рапорту додано довідку до акта МСЕК серія 12ААГ №482909, згідно з якою матері військовослужбовця - ОСОБА_5 встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання без переогляду та не вказано, що вона потребує постійного догляду. Крім цього, до рапорту не додано документів, які б підтверджували відсутність у матері військовослужбовця інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, або що інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. В акті ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.08.2025 №б/н зазначено тільки про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати догляд за матір`ю військовослужбовця ОСОБА_5 , а не про відсутність у матері військовослужбовця інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення, або що інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Відтак, аналізуючи зазначені обставини справи та норми чинного законодавства, підстав для задоволення позову немає (а.с.83-85).

Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком № НОМЕР_2 (а.с.65).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пп. «г» ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з абз. 13 п.3 частини 12 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, під час дії воєнного стану в зв`язку з необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі-Інструкція).

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 визначено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються:

- копія аркуша бесіди;

- копія рапорту військовослужбовця;

- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);

- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:

документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);

один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;

висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді (пункт 26).

Як встановлено судом, позивач командиру військової частини НОМЕР_1 подав рапорт від 11.08.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тобто у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.21-23).

До рапорту позивачем було подано нотаріально посвідчені копії наступних документів:

- паспорта громадянина України та картки платника податків позивача;

- свідоцтва про народження позивача НОМЕР_3 від 14.03.1978;

- паспорта громадянина України ОСОБА_5 НОМЕР_4 від 07.02.1998;

- картки платника податків ОСОБА_5 ;

- довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №482909 ОСОБА_5 від 17.01.2024;

- пенсійного посвідчення ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 від 14.02.2024;

- паспорта громадяни України ОСОБА_6 ;

- картки платника податків ОСОБА_6 ;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чернобильської АЕС ОСОБА_6 серії НОМЕР_6 ;

- пенсійного посвідчення ОСОБА_6 № НОМЕР_7 ;

- свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

а також копії:

- консультативної довідки від 14.09.2023;

- висновку мільтидисциплінарної комісії відділення гормонозалежних пухлин у жінок №730 від 17.10.2023;

- індивідуальної програми реабілітації інваліда №129 від 17.01.2024;

- висновку лікарсько-консультативної комісії від 05.06.2025 №391 щодо ОСОБА_6 ;

- експертного висновку від 01.10.1998 №1951 щодо ОСОБА_6 ;

- довідки форми 5 від 25.02.2025 №1917/33;

- довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 05.10.2024 №1484/54/1692;

- довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру івано-Франківської міської ради територіальної громади №8028 від 05.06.2025;

- довідки від 04.06.2025 №2/3/4-24-25/г-28;

- військово квитка позивача НОМЕР_8 (а.с.29-76).

Із вказаних документів, зокрема свідоцтва про народження від 14.03.1978 серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , якій з 20.12.2023 встановлено ІІ групу інвалідності без переогляду. Вказане підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.01.2024 серії 12 ААГ №482909 (а.с.35,42).

В акті перевірки сімейного стану позивача, як військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.08.2025 зазначено наступну інформацію: по чоловіку ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надано висновок ЛКК від 05.06.2025 №391 про потребу в постійному сторонньому догляді, однак такий не відповідає формі затвердженій МОЗ України. Син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 згідно з довідкою №1917/33 від 25.02.2025 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_9 з 04.05.2023. У матері військовослужбовця є внуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Факт необхідності здійснення постійного догляду за ОСОБА_5 не підтверджено (а.с.26-28).

З тих підстав, що в довідці МСЕК серії 12ААГ №482909 не вказано, що ОСОБА_5 потребує постійного догляду, а також за наявності повнолітніх внуків у ОСОБА_5 , юридичною службою військової частини НОМЕР_1 не погоджено рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з військової служби та надано письмову відповідь від 12.09.2025 №1472/7/1046 із зазначенням про відсутність підстав для звільнення з військової служби згідно абз.13 п.3 ч.12 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та можливість повторного звернення за наявності підстав (а.с.24-25).

Позивач вважає такі дії протиправними, у зв`язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що для звільнення з військової служби саме за такою сімейною обставиною, як необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків військовослужбовець має довести такі факти:

- наявність в одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи;

- відсутність в особи з інвалідністю І чи ІІ групи інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, які могли б здійснювати постійний догляд за нею (тобто, відсутні інші особи, крім військовослужбовця, які можуть здійснювати постійний догляд особи з інвалідністю І чи ІІ групи), або інші члени сім`ї особи з інвалідністю І чи ІІ групи першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином, лише за умови підтвердження таких взаємопов`язаних між собою обставин військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Як уже зазначено, позивач підставою для його звільнення з військової служби вказує наявність у його матері інвалідності ІІ групи та необхідність здійснення постійного догляду за нею.

Положеннями статті 7 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні"(далі - Закон № 2961-IV) передбачено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Відповідно до частини десятої статті 7 Закону №2961-IV Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації на момент видачі ОСОБА_5 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (17.01.2024) було визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317, втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи").

Згідно з пунктом 27 Положення № 1317 підставами для встановлення груп інвалідності є, зокрема:

для I групи - стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі;

для ІІ групи - стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі;

для III групи інвалідності - стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

При цьому, критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що лише для І групи інвалідності властиво, що така особа потребує постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги. Тоді, як для осіб з ІІ групою інвалідності за загальним правилом властиві функціональні порушення зі збереженням здатності до самообслуговування, які не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. Тому, для осіб з II групою інвалідності необхідність догляду визначається індивідуально, залежно від стану здоров`я та можливості самообслуговування.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 травня 2024 року у справі № 140/8768/23.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7, 8 і 11 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 9 березня 2021 року № 407, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132, передбачено, що висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги.

Висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о Медична карта амбулаторного хворого № _____, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974.

Висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

У пункті 4 Висновку вказуються рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Висновок підписується членами лікарської комісії, із проставленням дати видачі, після чого завіряється печаткою закладу охорони здоров`я.

Особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

У постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 Верховний Суд зазначив, що поняття постійний догляд передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Також Верховний Суд дійшов висновку про те, що медико-соціальна експертна комісія визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то Суд вважає, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою № 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.

У межах спірних правовідносин позивач вказує на необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, як особою з інвалідністю II групи. На підтвердження наявності підстав для звільнення з військової служби позивач надав копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.01.2024 серії 12 ААГ №482909 про встановлення матері позивача ОСОБА_5 з 20.12.2023 ІІ групи інвалідності без переогляду. Також надано копії консультативної довідки від 14.09.2023, висновку мільтидисциплінарної комісії відділення гормонозалежних пухлин у жінок №730 від 17.10.2023, індивідуальної програми реабілітації інваліда №129 від 17.01.2024.

Проте, в наданих позивачем документах відсутні будь-які відомості, які б вказували на необхідність саме постійного догляду за ОСОБА_5 .

В Індивідуальній програмі реабілітації інваліда №129 від 17.01.2024, а саме в розділах «види обмеження» до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою відповідні відмітки відсутні.

Як уже попередньо зазначено судом, систематичний аналіз Положення № 1317 вказує на те, що визначення ІІ групи інвалідності не передбачає автоматичного, безумовного встановлення для такої особи постійного стороннього догляду.

З урахуванням того, що постійний догляд передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування та з огляду на відсутність у висновку МСЕК №482909 від 17.01.2024 про потребу у такому, суд дійшов висновку, що позивач не надав відповідачу доказів на підтвердження потреби матері у постійному догляді, відповідно не підтвердив існування підстави для звільнення його з військової служби, визначеної абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Отже відповідач, відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З приводу посилання відповідача та те, що позивачем не підтверджено відсутність у його матері ОСОБА_5 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, суд зазначає таке.

Стосовно ОСОБА_6 , який є чоловіком ОСОБА_5 , судом встановлено, що батько позивача згідно з медичним висновком ЛКК від 05.06.2025 №391, потребує постійного стороннього догляду, як невиліковно хвора особа, через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися (а.с.56).

Рідний брат позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є військовослужбовцем та з 04.05.2023 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_9 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_9 від 25.02.2025 №1917/33 (а.с.59).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 30.07.2025 по справі №344/7727/25 сину позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с.74-76). Згідно з ухвалою від 23.09.2025 такий строк тримання під вартою продовжено до 21.11.2025.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син брата позивача є військовослужбовцем і перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить довідка військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2025 №2263 (а.с.73).

ОСОБА_4 , 08.11.2010, син брата позивача, є неповновнолітньою особою, що не заперечується відповідачем (а.с.28).

Суд зазначає, що умову звільнення військовослужбовців з військової служби, яка викладена в абзаці 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII - «за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення», слід тлумачити не лише як їх фізичну відсутність, але й як об`єктивну неможливість виконання такими членами сім`ї першого чи другого ступеня споріднення обов`язків по здійсненню постійного догляду за особою з інвалідністю I чи II групи, з будь-яких інших об`єктивно існуючих причин.

Здійснюючи аналіз наведеної норми Закону №2232-XII, Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 справа №380/16966/24 зазначив, що «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону №2122-IX.

Таким чином, з огляду на подані позивачем документи, на момент розгляду їх відповідачем, позивачем підтверджено відсутність інших осіб, які фактично могли б здійснювати догляд за його матір`ю.

Однак, за встановлених обставин цієї справи та наведеного правового регулювання, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для звільнення позивача з військової служби через сімейні обставини (для догляду за матір`ю) на підставі поданого рапорту, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Водночас суд зазначає, що позивач за наявності у нього інших документів, зокрема тих, які б підтвердили необхідність постійного догляду за матір`ю, не позбавлений права звернення до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Інші доводи та аргументи сторін не мають визначального значення для вирішення цього спору та не впливають на юридичну оцінку спірних правовідносин у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, в силу приписів ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши основні доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.