Справа № 160/22073/25
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/22073/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року (суддя А. Ю. Рищенко)

у справі № 160/22073/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати незаконними (протиправними) дії відповідача щодо відмови позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час дії мобілізації та зобов`язати відповідача переглянути заяву позивача про надання відстрочки та задовольнити її.

Разом з позовної заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити посадовим особам Павлоградського районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та інших ТЦК та СП України, національної поліції України, вчиняти дії щодо переміщення, призову, мобілізаційних заходів щодо позивача до приміщень ТЦК та СП, навчальних центрів, військових частин з метою здійснення організації та направлення позивача для проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі № 160/22073/25 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/22073/25 - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору в межах цієї справи є відмова відповідача в наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Однак, спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.

У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, суд зауважив, що позивач не оскаржує у позові дії щодо проходження військово-лікарської комісії, мобілізації та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України. Такі дії відповідача не є предметом заявленого спору.

Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважав, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти вказані вище дії щодо переміщення, призову, мобілізаційних заходів відносно позивача не відповідає порушеному праву позивача за захистом якого він звернувся до суду. Суд зазначив, що посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому, з огляду на вказані в заяві обставини, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що невжиття заходу забезпечення позову може призвести до неможливості відновлення порушено права позивача. Вважає, що забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища прав та обов`язків позивача до розгляду справи по суті, прийняття рішення про переміщення позивача з метою проходження військової служби унеможливить ефективний захист та поновлення порушених права, ускладнить виконання рішення суду. Зауважує, що заява про забезпечення позивачу є достатньо обґрунтованим припущенням, що невжиття необхідних заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених прав позивача. Вказує, що небезпека заподіяння шкоди правам позивача є постійною в умовах дії воєнного стану в Україні.

Дана адміністративна справа розглянута судом апеляційної інстанції відповідно до ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 Кодексу адміністративного України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, за положенням КАС України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що з наведених позивачем у заяві обставин не вбачається підстав для забезпечення позову, з огляду на таке.

У обґрунтування для вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на можливий призов його військову службу за мобілізацією, що унеможливить виконання рішення суду та відновлення порушено права позивача.

Втім, вказані доводи є лише припущеннями та не підтверджуються жодними доказами.

З цього приводу слід також зазначити, що суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що у даному випадку позов не може забезпечений у спосіб, заявлений позивачем, оскільки такий спосіб фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті, що є непритиснутим.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Великою Палатою Верховного Суду в рішенні від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зроблений висновок, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено існування підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне в задоволення апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі № 160/22073/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров