Справа № 380/2161/25
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/2161/25 пров. № А/857/31647/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (суддя Карп`як О.О., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту рішення не зазначено),

в адміністративній справі №380/2161/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив: 1) визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у переведенні позивача з Військової частини НОМЕР_2 - протиправною; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати позивачу направлення на проходження військово лікарської комісії повторно.

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив прийняти рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішенням гарнізонної ВЛК від 22.02.2024 №719 було визначено погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 .. У зв`язку з цим, позивач потребував повторного огляду ВЛК, про що клопотав перед вищим командуванням у рапорті. Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №163 позивач був виключений зі списків особового складу та переміщений до Військової частини НОМЕР_1 . Командуванню Військової частини НОМЕР_1 також направлявся рапорт про направлення на ВЛК, однак такого надано не було. Вважає апелянт, що суд першої інстанції проігнорував факт погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 та в рішенні спирався на факт переведення в іншу військову частину, хоча таке позивач не оскаржував. Звертає увагу апелянт, зокрема на порушення гарантованого статтею 27 Конституції України права на життя, яке не може обмежуватись навіть в умовах воєнного стану. Також зазначає апелянт, що визначальною умовою можливості особи проходити військову службу є придатність до такої за своїм станом здоров`я. Вважає апелянт, що аналіз норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України дозволяє дійти висновку про те, що і протоколи засідань ВЛК і довідки ВЛК є по суті постановами ВЛК, які оформлюються за результатами проходження медичного огляду військовозобов`язаних та визначають ступінь їх придатності до військової служби, а тому є індивідуально-правовим актом, який встановлює відповідні права та обов`язки позивача та певні правові наслідки.

За результатами апеляційного розгляду просить апелянт скасувати рішення суду від 07.07.2025 та постановити нове рішення по справі №380/2161/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача. Вважає, що доводи апеляційної скарги такими, що суперечать чинному законодавству. Також вважає, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими та такими, що суперечать як спеціальним так і загальним нормативно-правовим актам. Натомість оскаржуване рішення суду прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права. Просить відмовити у задоволенні апеляційних вимог у повному обсязі, а рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 був призваний до військової служби ІНФОРМАЦІЯ_1 та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

Також встановлено, що згідно довідки ВЛК № 171/5936 від 31.07.2023 року солдату ОСОБА_1 , проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): подагра, подагричний артрит. На підставі статті 60в графи ІІ Розкладу хвороб та графи 2-7. Таблиці вимог «Б» Придатний до військової служби (а.с.10).

В подальшому 22.02.2024 у Військово медичному клінічному центрі Південного регіону Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги проведено медичний огляд ВЛК матроса ОСОБА_1 , за результатами якого видано довідку № 719 від 22.02.2024 року, відповідно до якої на підставі статті 61-б-в графи ІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.45).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 08.06.2024 №31-РС, відповідно до пунктів 81, 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, нижчепойменованих військовослужбовців рядового та сержантського (старшинського) складу 30 корпусу морської піхоти Військово Морських Сил Збройних Сил України, звільнено із займаної посади і призначено до Військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу, матроса ОСОБА_1 , матроса резерву запасного взводу 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС 113936А (а.с.46).

Також встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.06.2024 №31-РС наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.06.2024 року №163, матроса ОСОБА_1 , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ).

Позивач не погодившись з переведенням його з Військової частини НОМЕР_2 без належної правової підстави та з ненаданням Військовою частиною НОМЕР_1 направлення на проходження ним військово лікарської комісії повторно, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду враховує наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Судом першої інстанції вірно враховано, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону №2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Щодо доводів апеляційної скарги про переведення позивача ОСОБА_1 в іншу військову частину без врахування факту погіршення стану здоров`я, то суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як уже зазначалося вище, матеріалами справи встановлено, що 22.02.2024 у Військово медичному клінічному центрі Південного регіону Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги проведено медичний огляд ВЛК матроса ОСОБА_1 , за результатами якого видано довідку № 719 від 22.02.2024 року, відповідно до якої на підставі статті 61-б-в графи ІІ Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.45).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 08.06.2024 №31-РС матроса ОСОБА_1 звільнено з займаних посад і призначено до військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.06.2024 №31-РС наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.06.2024 року №163, матроса ОСОБА_1 , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідно до ч.13 ст.6 Закону №2232-XII, військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Положення №1153 застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Так, відповідно до пункту 5 Положення №1153 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Пунктом 10 Положення №1153 визначено, що військовослужбовці можуть бути направлені для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - інші військові формування) з виключенням їх зі списків особового складу Збройних Сил України, а військовослужбовці інших військових формувань можуть бути прийняті до Збройних Сил України із зарахуванням їх до списків особового складу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Пунктом 82 Положення №1153 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: - у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; - у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби); - для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця; - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - за сімейними обставинами - на особисте прохання; - з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; - у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; - у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; - вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах; - у разі проведення заміни у військових частинах (підрозділах), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в районах проведення антитерористичних операцій; - у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; 3) на нижчі посади: - у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії; з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування; - за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання; - у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; - у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; - вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад; - за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачено вище військове звання, ніж за займаною посадою, а за умови рівних військових звань - більший посадовий оклад (тарифний розряд).

Відповідно до п. 113 Положення №1153 переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153 передбачено, що доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Пунктом 112 Положення №1153 передбачено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: - неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; - неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; - потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Враховуючи вищенаведені норми права та встановлені обставини справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у матеріалах справи відсутні докази протиправності дій/бездіяльності Військової частини НОМЕР_5 щодо переведення позивача до Військової частини НОМЕР_4 , без згоди позивача, без оцінки стану його здоров`я, всупереч довідці ВЛК № 719 від 22.02.2024, у якій зазначено: «обмежено придатний до військової служби. Протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спеспорудах; за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано відсутність будь-яких належних та допустимих доказів неможливості проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 , до якої його переміщено, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Окрім того, саме відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.06.2024 №31-РС звільнено з займаної посади і призначено до військової частини НОМЕР_1 цього самого корпусу матроса ОСОБА_1 (призначається на вищу посаду в порядку просування по службі).

Судом також вірно зазначено, що військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Судом першої інстанції також було враховано, що позивач обгрунтовував протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка полягала у переведенні позивача з військової частини НОМЕР_2 , однак накази командира військової частини НОМЕР_3 від 08.06.2024 року №31-РС, та від 11.06.2024 року №163, на підставі яких було здійснено направлення позивача для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , позивачем в судовому порядку не оскаржувались.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів позивача (апелянта) з приводу подання ним до Військової частини НОМЕР_2 рапортів від 12.06.2024 року та від 21.08.2024 року на проходження ВЛК у м. Львові.

Вищенаведені обставини справи доводами апеляційної скарги не спростовані.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у переведенні позивача з Військової частини НОМЕР_5 .

Відносно позовної вимоги про зобов`язання Військової частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 направлення на проходження військово лікарської комісії повторно, то суд першої інстанції вірно врахував, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Військової частини НОМЕР_1 стосовно направлення на проходження військово лікарської комісії повторно, та відповідно відсутня відмова з цього питання.

Судом також вірно враховано вимоги статті 244 КАС України про те, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, суд першої інстанції оцінюючи докази наявні в матеріалах справи, вірно керувався вимогами статті 90 КАС України.

З врахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції сформовано правильний висновок, який не спростовано доводами апеляційної скарги позивача, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року в адміністративній справі №380/2161/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська