Справа № 200/7843/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 року Справа№200/7843/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (, зареєстроване місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд.10), третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» (, зареєстроване місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. О. Довженка, буд.3) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника адвоката Марченко Поліну Вікторівну, яка діє на підставі ордеру серії АА № 1619491 від 09 жовтня 2025 року, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач), третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс», в якій просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки Міністерства освіти та науки України, що поточне здобуття позивачем освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, є протиправними та необґрунтованими.

З огляду на зазначене, оскільки Міністерство освіти і науки України та державне підприємство «Інфоресурс» уповноважені приймати рішення щодо внесення змін до інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиної державної електронної бази з питань освіти в частині послідовності здобуття освіти (навчання), мають, зокрема, забезпечити внесення змін до системи ЄДЕБО, за яких у Довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача у колонці «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначити значення «Так, не порушує».

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, ОСОБА_1 25.09.2022 зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», відрахований 07.11.2023 за порушення умов контракту. 01.09.2025 повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова.

Таким чином, за висновком відповідача, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».

У відповіді на відзив позивача наголошував на безпідставності аргументів відповідача у відзиві та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 червня 2015 року позивач отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту, серія НОМЕР_2 , закінчивши 9 класів закладу освіти «Краматорська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 Краматорської міської ради Донецької області».

24 червня 2017 року отримав атестат про повну загальну середню освіту, серія НОМЕР_3 , закінчивши 11 класів закладу освіти «Краматорська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3 Краматорської міської ради Донецької області».

30 червня 2021 року позивач отримав диплом бакалавра у Харківському національному університеті радіоелектроніки, серія НОМЕР_4 .

Крім цього, 25 вересня 2022 року позивач наказом № 1752 СТ від 25 вересня 2022 року був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання освітнього рівня магістр у навчально-науковому інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій за спеціальністю «125 Кібербезпека» Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут.

07 листопада 2023 року позивач на підставі наказу № 2639 СТ від 07 листопада 2023 року був відрахований з другого курсу денної форми навчання освітнього рівня магістр Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут у зв`язку з порушенням умов контракту.

У довідці № 724512 від 04.09.2025 про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача вказано, що поточне здобуття освіти порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України Про освіту.

Ураховуючи вказане, 16 вересня 2025 року представником позивача було надіслано адвокатський запит вих. № 4-160925 від 16.09.2025 до Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова, в якому було вказано факти послідовного здобуття освіти позивачем та наголошувалося на внесені / ініціюванні внесення відповідних змін до даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Харківський національний університет міського господарства імені О.М. Бекетова направив відповідь за вих. № 1901 від 19.09.2025 на вищезгаданий адвокатський запит, де повідомив, що не має повноважень проводити попередні перевірки документів та інформації в ЄДЕБО стосовно попереднього навчання позивача та не уповноважений надавати висновки щодо дотримання процедури внесення відомостей стосовно попереднього навчання позивача. Також, Харківський національний університет міського господарства імені О.М. Бекетова зазначив, що не має повноважень вносити/ініціювати внесення змін до ЄДЕБО щодо попереднього навчання позивача.

Додатково, представник позивача звернувся 18.09.2025 до Міністерства освіти і науки України та до державного підприємства «Інфоресурс» щодо внесення змін до інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи Єдиної державної електронної бази з питань освіти в частині послідовності здобуття освіти (навчання).

У відповідь на звернення надано відповідь від Міністерства освіти і науки України за вих. №3/8189-25 від 26.09.2025 про розгляд звернення, в якій зазначалося, що після першого зарахування на навчання для здобуття відповідного рівня освіти, особі, яка приступила до навчання, впродовж періоду навчання надаються необхідні освітні послуги, які забезпечувалися, зокрема, формуванням знань, умінь, навичок та загальних компетентностей на тому самому рівні вищої освіти. Повторне зарахування означає, що особа знову формувати такі знання, навички та загальні компетентності.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, позивач 25.09.2022 був зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут, а відрахований 07.11.2023 за порушення умов контракту.

Таким чином, позивач, на думку Міністерства освіти та науки України, здобуває освіту в непослідовному порядку.

З огляду на зазначене у відповіді Міністерство освіти та науки України вважає, що підстави для внесення змін до ЄДЕБО в частині формування відповідної довідки відсутні.

У відповіді державного підприємства «Інфоресурс» за Вих. № 01-10/3704 від 01.10.2025 вказано, що звернення було надіслано за належністю для розгляду в межах компетенції до Міністерства освіти і науки України.

Не погоджуючись з відповідями Міністерства освіти і науки України та державного підприємства «Інфоресурс» на звернення представника позивача про відмову у внесенні змін до даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо позивача та використання всіх досудових методів врегулювання спору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Міністерство освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (далі Положення № 630), визначено, що Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Міністерство освіти і науки України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до Указу Президента України від 30.09.2010 № 926 "Про заходи щодо забезпечення пріоритетного розвитку освіти в Україні" постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2011 № 752, затверджено Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти.

Міністерству освіти і науки, молоді та спорту: забезпечено створення до 01.01.2012 та функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти; розробити та затвердити порядок формування та функціонування зазначеної Єдиної бази.

16.05.2024 постановою Кабінету Міністрів України № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).

Відповідно до абз. 1 п. 62 Порядку № 560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, зокрема: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Таким чином, у період проведення загальної мобілізації, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які є здобувачами, зокрема, вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулюються Законом України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі Закон № 2145-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 2145-VIII рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі Закон № 1556-VII), вища освіта - це сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у закладі вищої освіти (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти.

Суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 3 статті 40 Закону України № 2145-VIII після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців закладів дошкільної освіти) отримують відповідний документ про освіту. Видача таких документів здійснюється закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи вищої освіти, а також умови для співпраці державних органів і бізнесу із закладами вищої освіти на засадах автономії, поєднання освіти з наукою та виробництвом, із метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу, визначені Законом України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту» (далі Закон № 1556-VII).

Згідно з частинами 1, 2 та 6 статті 5 Закону № 1556-VII, підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за освітніми програмами на таких рівнях:

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень;

другий (магістерський) рівень;

третій (освітньо-науковий або освітньо-творчий) рівень.

Третій рівень передбачає здобуття здобувачами вищої освіти здатності розв`язувати складні задачі професійної, наукової або інноваційної діяльності.

Отримання вищої освіти на кожному з рівнів вимагає успішного виконання відповідної освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня молодшого бакалавра, бакалавра, магістра або доктора філософії / доктора мистецтва.

Ступінь доктора філософії є одночасно освітнім і науковим ступенем, який здобувається на основі ступеня магістра в межах третього рівня вищої освіти. Присудження цього ступеня здійснюється разовою спеціалізованою вченою радою закладу вищої освіти або наукової установи за результатами успішного виконання освітньо-наукової програми та публічного захисту дисертації.

За приписами статті 7 Закону № 1556-VII документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.

Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.

Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.

Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

На підставі аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що фізична особа вважається такою, що здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, які відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання відповідної освітньої програми необхідного обсягу та проходження атестації.

Відтак, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що має підтверджуватись відповідним документом про освіту.

Відповідно до статті 8 Закону № 1556-VII, функціонування ЄДЕБО регулюється законодавством. Інформація про здобувачів освіти та працівників ЗВО, яка міститься в ЄДЕБО, безоплатно надається центральному органу виконавчої влади у сфері статистики для статистичних цілей.

Як встановлено судом, 25 вересня 2022 року позивач наказом № 1752 СТ від 25 вересня 2022 року був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання освітнього рівня магістр у навчально-науковому інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій за спеціальністю «125 Кібербезпека» Національного технічного університету Харківський політехнічний інститут.

01.09.2025 позивач повторно зарахований на навчання за освітнім рівнем магістра до Харківського національного університету міського господарства імені О. М. Бекетова.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач здобув ступінь магістра у Національному технічному університеті Харківський політехнічний інститут.

Відповідно, позивач не отримав диплома, який підтверджував би успішне завершення освітньо-наукової програми та проходження атестації, а також додатку до диплому, що містив би інформацію про результати навчання, освітні компоненти, оцінки та кількість кредитів ЄКТС, здобутих в межах програми.

Відтак, оскільки позивач не завершив навчання, то його повторне зарахування на навчання за цим же освітньо-кваліфікаційним рівнем не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».

Суд звертає увагу на конструкцію норми пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII, а саме здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти. Словосполучення здобутий рівень освіти безумовно вказує на факт завершеності процесу здобуття освіти, що вказує на те, що законодавець використовує термін здобутий для позначення завершеного і офіційно підтвердженого рівня освіти, чого у спірних правовідносинах не було.

Посилання відповідача на алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, який визначений листом МОН від 03 червня 2024 року № 1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти», як на належне джерело правового регулювання, не можуть братись до уваги, оскільки листи не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Міністерства освіти і науки України внести зміни до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 74 Закону № 2145-VIII, у системі освіти функціонує Єдина державна електронна база з питань освіти (ЄДЕБО) як інтегрована інформаційна система, що включає, зокрема, Реєстр здобувачів освіти.

Згідно з чинним законодавством:

Власником ЄДЕБО є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України.

Адміністратором ЄДЕБО є юридична особа, визначена Кабінетом Міністрів України (наразі ДП «Інфоресурс»).

Адміністратор відповідає за технічне супроводження бази, захист інформації, навчання користувачів та інші технічні функції, але не формує чи змінює зміст записів за власною ініціативою.

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення про ЄДЕБО, затвердженого наказом МОН № 620 від 08.06.2018, база функціонує як автоматизована система збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти та суб`єктів освітньої діяльності. Зміна внесених до неї відомостей можлива лише у порядку, встановленому законодавством.

З огляду на викладене, наявність у базі недостовірної інформації про порушення послідовності здобуття освіти є неправомірною, а отже вимоги позивача щодо внесення змін до відповідного запису в ЄДЕБО є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується електронною квитанцією від 09.10.2025.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Інфоресурс» про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо ОСОБА_1 .

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (, зареєстроване місцезнаходження: 01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд.10) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова