Справа № 243/9879/25
Суддя: Гончарова А. О.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/102/2025
Номер справи 243/9879/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» листопада 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що постановою від 01 жовтня 2025 року №999 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що він 06.03.2025 не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив вимоги п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою проживання у місті Слов`янську, перебуває на військовому обліку у 1 відділі ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується відомостями в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та військово-обліковим документом, який сформовано через мобільний застосунок Резерв +. 28 вересня 2025 року у мобільному застосунку Резерв + ОСОБА_1 з`явилися відомості про те, що його розшукує ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з неявкою (ухиленням від явки) за повісткою, через що наступного дня він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) за місцем військового обліку, де дізнався, що йому, ніби то, надсилалася повістка про необхідність з`явитися 06.03.2025 до ТЦК та СП та оскільки у вказану дату він не з`явився, то 29 вересня 2025 року стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення №999 із зазначенням суті вчиненого правопорушення, передбаченого частиною 3 ст.210-1 КУпАП: 06.03.2025 не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив вимоги п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду. Позивач зазначає, що жодної повістки про необхідність з`явитися 06.03.2025 до ТЦК та СП він не отримував, не сповіщався поштовою службою про необхідність отримання такої повістки у відділенні ні СМС-повідомленням ні паперовим повідомленням. Також зазначив про пропуск строку накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.9 ст38 КУпАП.

Просить суд скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01 жовтня 2025 року №999 по справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідачем до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 22.02.2025 року засобами ІКС «Оберіг» була автоматично створена і відправлена поштовим оператором «Укрпошта» повістка з трек номером 854, номер повістки 2594361, згідно з якою ОСОБА_1 повинен був 06.03.2025 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому лист з повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з поміткою адресат відсутній за вказаною адресою. ОСОБА_1 не з`явився у зазначену дату і час в повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_1 було подане звернення до Національної поліції України щодо порушень правил військового обліку. 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 був запрошений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений адміністративний протокол за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В подальшому адміністративний протокол був розглянутий керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 та винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В зв`язку з викладеним, просив позовну заяву позивача залишити без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

01 жовтня 2025 року ТВО начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №999 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 06.03.2025 року не з`явився вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушивши вимоги п.1, п.3 ст.22 та п.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 , було направлено повістку № 2594361 про необхідність його явки 06.03.2025 на 09:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

Як вбачається з копії довідки Ф.20 Укрпошти причина повернення поштового листа «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За змістом ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

В контексті наведеного суд зазначає, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Так, згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому, наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Суд зазначає, що днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня, тобто 06.03.2025 (дата вказана в повістці, коли позивач мав з`явитися до відповідача), а днем виявлення є 09.03.2025, зазначена відповідачем у долучених до відзиву відомостях на ОСОБА_1 , де зазначено про порушення ВО від 09.03.2025, причина: не прибув вчасно за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 , примітка: повістка №2594361.

Таким чином, датою виявлення правопорушення є 09.03.2025, коли відповідач виявив, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Постанова №999 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн винесена 01.10.2025, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Частина 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за: відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч.9 ст. 38 КУпАП, відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП, суд приходить до висновку, що така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач на підтвердження сплати судового збору надав квитанцію від 24 вересня 2025 року на суму 968,96 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, у якій відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), сформулювала правову позицію, відповідно до якої особи, стосовно яких ухвалено рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору у розумінні Закону України "Про судовий збір", а у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач та відповідач як рівноправні сторони в адміністративній справі мають право оскаржити це рішення в апеляційному порядку. Вказаний Закон винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі звернула увагу, що відповідно до положень статей 3, 5 Закону України "Про судовий збір" серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України "Про судовий збір"). Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду цей Закон не передбачає.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що станом на 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких обставин, судовий збір за подання даного позову складає 484,48 грн (3028 грн х 0,2 х 0,8).

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка міститься у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №361/8616/19, від 2 листопада 2021 року у справі №748/522/21, від 21 грудня 2020 року у справі №183/1785/20 (2-а/199/69/20), від 28 липня 2022 року у справі №204/1441/21, від 31 січня 2023 року у справі №200/3090/19, від 09 листопада 2023 року у справі № 204/7394/22.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку, з урахуванням положень частини першої статті 139 КАС України, що судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 484,48 грн необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 1, 6, 7, 9, 210, 235, 245-249, 251, 252, 254-256, 279, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 3-9, 44, 72-79, 90, 94, 132, 139, 143, 211, 217, 241-246, 257-258, 262-263, 268-272, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову №999 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 01 жовтня 2025 року, складену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , Код НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 48 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 26 листопада 2025 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова