Справа № 946/1305/25
Суддя: Смокіна Г. І.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/1305/25
Провадження № 2-а/946/74/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

за участю: секретаря судового засідання Вітенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/850 від 06.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, стягнути на його користь судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2024 позивач на виконання ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» уточнив свої дані у застосунку Міністерства оборони України через систему «Резерв+», тобто дані уточнено вчасно. Перебуває на військовому обліку відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов?язаного серії НОМЕР_1 від 13.09.2022, постановою ВЛК визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, отже на виконання вимоги Закону N?2232-XII він дотримався встановленого 60-денного строку для уточнення та оновлення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов?язку. За результатами розгляду протоколу № 786 від 30.01.2025 тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №1/850 від 06.02.2025, відповідно до якої встановлено, що 30.01.2025 о 10 год. 10 хв. під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 . Під час оновлення облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває у розшуку за зверненням Е 138995 від 26.11.2024 як такий, що не з?явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені у повістці, яка була направлена листом «Укрпошти» N? 127 від 28.10.2024, тим самим вчинив правопорушення за частиною 3 статті 210 КупАП. Оскаржувану постанову позивач отримав 13.02.2025 під час чергового візиту до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, 30.01.2025 позивач дійсно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою з?ясування результатів розгляду його звернення про виключення з військового обліку за хворобою. Йому було повідомлено, що звернення перебуває на розгляді у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Жодних протоколів у його присутності працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 30.01.2025 не складалося та не вручалося для ознайомлення. Відомості у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності №1/850 від 06.02.2025, яку він отримав 13.02.2025 в будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідають дійсності, оскільки жодних повісток про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 він не отримував, а навпаки протягом 2024 систематично з`являвся до РТЦК, у тому числі з 31.10.2024 по 05.11.2024 для проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується документально направленням на обстеження від 01.11.2024, виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 в Одеської області. Жодної інформації від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що йому було направлено повістку для явки на 06.11.2024, повідомлено не було. У період з 28.10.2024 по 06.11.2024 позивач самостійно без будь-якого примусу, не ухиляючись від військового обов?язку, приходив у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав направлення на проходження медичного огляду та у працівників вказаної установи не виникало до нього жодних питань, ніякої повістки йому не вручалось. Таким чином, позивач з оскаржуваною постановою не погоджується та вважає її такою, що підлягає скасуванню, так як він свідомо виконав вимоги Закону та звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 своєчасно. Також відсутні докази того, що він отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На 28.10.2024, тобто на дату направлення повістки, позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , облікові дані уточнив, ВЛК пройшов, а тому підстави для направлення йому повістки та підстав його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні.

26.02.2025 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі.

04.04.2025 представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив, у якому зазначив, що вимоги позовної заяви не визнає, до відзиву долучено копію повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів від 28.10.2024 року N?843485, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Ф.119), конверт Укрпошти 06 0, довідки про причини повернення/досилання (Ф.20) з відмітками повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» - 05.1.2024, що є доказами підтвердження належного оповіщення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 . День проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, тобто 05.11.2024, підтверджує направлення та отримання ним повістки N?843485 від 28.10.2024 про необхідність з?явитися 06.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не прибув у строк, визначений у повістці, без поважних причин. 06.02.2025 під час розгляду адміністративної справи ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом по повістці 06.11.2024 без поважних на то причин, чим порушив пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами), та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №1/12981 від 27.11.2024. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210 КУПАП- порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в умовах особливого періоду, а постанова по справі про адміністративне правопорушення №1/850 від 06.02.2025 винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. З урахуванням викладеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а оскаржувану постанову залишити в силі.

30.05.2025 представник позивача надав відповідь на відзив, у з якою, окрім обґрунтувань, викладених у позові, вказав на те, що позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджується, так як відсутня об?єктивна сторона правопорушення, а саме позивач не отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому у нього не було умислу ігнорування повістки, що вказує на відсутність суб?єктивної сторони правопорушення. Позивач не був належним чином повідомлений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_7 , за номером телефону не приходило жодних повідомлень щодо наявності рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, до абонентської поштової скриньки вказаного повідомлення також не надходило. ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою, номер телефону не змінював, поштову скриньку перевіряв кожного дня. Таким чином, відсутні будь-які докази належного повідомлення його про наявність повістки від 28.10.2024 про явку до ТЦК. До того ж, позивач заперечував факт отримання повістки, про що зазначив у поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення від 30.01.2025. Ані в постанові, ані в повістці відповідачем не було конкретизовано, які саме дані були відсутні у позивача та які дані він мав оновити відповідно до повістки від 06.11.2024, у зв?язку з чим у відповідача була наявна необхідність викликати позивача для уточнення таких даних. Поштовий оператор у порушення п. 82 Правил № 270 позбавив позивача можливості отримати поштове відправлення № 127, адже останнє надійшло 01.11.2024, працівник поштового оператора не проінформував його за наявним номером телефону та не вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК". Зокрема, поштовий оператор не проінформував позивача за наявним номером телефону через винні дії самого відповідача, який, як вбачається з наданого ним же конверту, не зазначив номер телефону, хоча такий номер відомий відповідачу, адже після законодавчих змін всі військовозобов?язані повинні були уточнити дані, серед яких, також і номер телефону. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов?язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Тобто, позивач був об?єктивно позбавлений можливості з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 за вказаною повісткою. Відповідачем не надано до суду доказів належного підтвердження оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до п. 41 Порядку № 560.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та продовжує свою дію на час розгляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістка керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною першою статті 210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановлено судом, 30.01.2025 т.в.о. начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол № 786, відповідно якого 30 січня 2025 року о 10 год. 10 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було подано звернення Е138995 від 26.11.2024 до органів Національної поліції України з приводу неприбуття громадянином ОСОБА_1 по повістці, чим було порушено правила військового обліку призовників. військовозобов?язаних та резервістів, а саме п. 1 пп.2 ПКМУ № 1487 від 30.12 2022, та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 (надалі Інструкція), у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В супереч зазначеному, протокол не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці, куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, протокол не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022, норма якої містить інший зміст.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у протоколі не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в протоколі фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що 06.02.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №1/850, з якої вбачається, що 30 січня 2025 року о 10 год. 10 хв. під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 . Під час оновлення облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває в розшуку за зверненням Е 138995 від 26.11.24 як такий, що не з?явився за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце, зазначені у повістці, яка була направлена листом «Укрпошти» №127 від 28.10.24, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме пп.2, п.1 ПКМУ №?1487 від 30.12.2022, тим самим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що постанова не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли позивач повинен був з`явитися на виклик по повістці (дата, час), за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, постанова не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення Правил військового обліку, а саме пп.2 п.1 ПКМУ №1487 від 30.12.2022, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у постанові не зазначено.

Отже відповідачем у постанові фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти постанову за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім цього, суд погоджується з доводами позивача щодо порушення порядку оповіщення, виходячи з такого.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, позивач має обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці.

Для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Судом встановлено, що 28.10.2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів на ім`я позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сформовано повістку № 843485, відповідно до якої останній мав обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 06.11.2024 о 14:00 год. для уточнення даних.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

З матеріалів справи вбачається, що вказана повістка направлена на адресу позивача: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку «Укрпошта», на підтвердження чого відповідачем надані копії конверту Укрпошти №? 127, довідки Ф.20, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Ф.119; копію повістки для уточнення даних 843485 від 28.10.2024, копія опису вкладення до рекомендованого листа Форма 107П.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно з п. 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши п. 41 Порядку № 560 в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 843485 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (надалі за текстом Правила № 270).

Згідно з пунктом 82 Правил № 270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Отже визначено порядок вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», а саме такий лист доставляється за зазначеною адресою та вручається особисто адресату (одержувачу).

У випадку відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою регламентовано порядок дії поштового оператора, а саме: працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Лише у разі, якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З наданого позивачем витягу з «Резерв+» вбачається, що позивач оновив свої військово-облікові дані 10.07.2024 та серед зазначеної інформації вказав свій номер телефону НОМЕР_2 .

Проте відповідачем не надано доказів, що поштовий оператор виконав вимоги п. 82 Правил № 270 та проінформував позивача за наявним номером телефону та вклав до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідач в даному випадку не дотримався завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, адже неповно з`ясував обставини справи, зокрема інформацію про поштове відправлення 127.

Відповідач мав перевірити, чи поінформовано поштовим оператором позивача про надходження поштового відправлення 127, якщо так, з`ясувати у який спосіб та чи спливли три робочі дні з дня такого інформування позивача.

Відповідач не з`ясував, за яких обставин поштовий оператор зробив на поштовому відправленні 127 відмітку «адресат відсутній за зазначеною адресою» та обставини незазначення на конверті номеру телефону позивача, який на день направлення повістки та винесення оскаржуваної постанови був відомий відповідачу.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Таким чином, повістка безпосередньо відповідачу вручена не була, проте працівниками пошти проставлено відмітку «відсутність адресата за вказаною адресою», докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні.

Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач вказане до уваги не взяв, що свідчить про недотримання ним вимог ст. 280 КУпАП.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не враховано об`єктивні обставини справи щодо необізнаності позивача з фактом направлення йому повістки.

Таким чином, суд вважає, що позивач не був належним чином оповіщений про виклик до відповідача на 06.11.2024, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення порядку оповіщення знайшли своє об`єктивне підтвердження.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь на інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі не впливають на висновки суду.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова №1/850 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 06.02.2025 має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Разом з тим, суд вважає не необхідним вирішити питання про розподіл судових витрати, у зв`язку з чим зазначається таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

18 березня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду у адміністративній справі №543/775/17 ухвалено постанову, в якій вказано, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, за подання фізичною особою адміністративного позову про оскарження постанови про адміністративне правопорушення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3028, 00 грн.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605 грн 60 коп.

Судом встановлено, відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 21.02.2025 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн, що відповідає розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання цього позову.

Враховуючи викладене, з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1/850 від 06.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження по справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.І.Смокіна