Справа № 810/4315/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року справа №810/4315/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: 20.08.2018 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № 12.2016.2017.1038-5301-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 511 117 грн 80 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 595 869 грн 68 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № -1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 55 497 грн 90 коп.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № -1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 46 145 грн 62 коп.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Бучанською міською радою протиправно змінено цільове призначення земельних ділянок, власником яких є позивач, що мало своїм наслідком збільшення ставки земельного податку. На переконання позивача, контролюючий орган при визначенні йому податкових зобов`язань із земельного податку не міг застосовувати рішення Бучанської міської ради від 28.01.2016 за № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » та № 151/6-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 ». Також ОСОБА_1 зазначив, що окреслені вище рішення оскаржені ним в адміністративному порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 (суддя Виноградова О.І.) відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

18.09.2018 в Київському окружному адміністративному суді зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий ГУ ДФС у Київській області (т. 1, а.с. 73-91). Представник контролюючого органу стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, представник відповідача вказав, що визначаючи податкові зобов`язання позивачу за платежем земельний податок, він керувався відомостями щодо розміру нормативно грошової оцінки земельних ділянок, що визначені рішенням Бучанської міської ради №108-5-VII від 19.01.2016.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського окружного адміністративного суду № 19 від 15.01.2019 справу № 810/4315/18 призначено на повторний автоматичний розподіл справ у зв`язку із звільненням Виноградової О.І. з посади судді Київського окружного адміністративного суду.

15.01.2019 протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.01.2019 (суддя Журавель В.О.) прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 (суддя Журавель В.О. ) зупинено провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі № 320/5667/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 (суддя Журавель В.О. ) поновлено провадження в адміністративній справі № 320/4315/18.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 ( Журавель В.О. ) закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 810/4315/18 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 ( Журавель В.О. ) вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

01.11.2023 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді Журавля В.О. з посади, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2023 прийнято адміністративну справу №810/4315/18 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 13.02.2024. Здійснено заміну відповідача у даній справі - Головне управління ДФС у Київській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код ВП 44096797; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5-а).

21.03.2023 до матеріалів справи долучено додаткові пояснення, подані представником відповідача, в яких останнім наведено розрахунок податкових зобов`язань за платежем земельний податок (т. 2, а.с. 42-46).

Аналогічні за змістом пояснення долучені судом в судовому засіданні 25.03.2024 (т. 2, а.с. 52-63).

01.05.2024 в Київському окружному адміністративному суді зареєстровано клопотання представника позивача про залишення позовних вимог без розгляду в частині, подане через підсистему «Електронний суд» 30.04.2024 (т. 2, а.с. 72-76).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог від 30.04.2024 задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області в частині позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2018 за № -1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 55 497,90 грн та від 15.05.2018 за №-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 46 145,62 грн залишено без розгляду (т. 2, а.с. 83-85).

Окрім цього вказаною ухвалою суду закрито підготовче провадження та ухвалено перейти до розгляду справи № 810/4315/18 по суті після закриття підготовчого судового засідання 09.05.2024.

В судовому засіданні 09.05.2024 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 2, а.с. 77).

Представник відповідача щодо розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, судом в судовому засіданні 09.05.2024 протокольною ухвалою ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що у суду, за наслідком дослідження матеріалів справи в порядку письмового провадження виникла необхідність витребування додаткових доказів, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від призначити судове засідання в адміністративній справі №810/4315/18, викликано для участі в судовому засіданні учасників справи (їх представників) та спеціаліста - посадову особу Головного управління ДПС у Київській області із розрахунку земельного податку, наданого відповідачем у додаткових поясненнях б/н б/д, явку якого визнано обов`язковою. Крім цього, згаданою ухвалою витребувано від Головного управління ДПС у Київській області додаткові докази по справі.

В судовому засіданні 16.07.2024 судом долучено до матеріалів справи додаткові пояснення представника ГУ ДПС у Київській області.

06.08.2024 у Київському окружному адміністративному суді зареєстровано заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Разом з цим 12.09.2024 судом долучено до матеріалів справи заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, в якій останній просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № 12.2016.2017.1038-5301-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 511 117 грн 80 коп. та податкове повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 595 869 грн 68 коп.

В іншій частині позовних вимог, зокрема в частині визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання із земельного податку за 2018 рік, позивачем не оскаржується.

Суд з приводу клопотання про зменшення позовних вимог нагадує, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог від 30.04.2024 задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області в частині позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2018 за № -1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 55 497,90 грн та від 15.05.2018 за №-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 46 145,62 грн залишено без розгляду.

Отже, предметом розгляду даної адміністративної справи є позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2018 № 12.2016.2017.1038-5301-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 511 117 грн 80 коп. та податкового повідомлення-рішення рішень від 15.05.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008 про нарахування суми податкового зобов`язання із земельного податку на суму 595 869 грн 68 коп.

Відтак, клопотання про зменшення позовних вимог вирішенню не підлягає.

Між тим 12.09.2024 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, щодо задоволення якого представник відповідача не заперечував.

З урахуванням наведеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 КАС України судом ухвалено про перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 88639026 від 01.06.2017 позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:128:0180 загальною площею 3,4845 га та земельної ділянки кадастровий номер :01:128:0181 загальною площею 4,1907 га (т. 1, а.с. 10-11).

Як свідчать матеріали справи, 15.05.2018 ГУ ДФС у Київській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1. № -1008, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2018 рік у сумі 46145,62 грн. (т. 1, а.с. 6);

2. № -1008, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2018 рік у сумі 55497,90 грн. (т. 1, а.с. 7).

Позовні вимоги в частині оскарження вище вказаних податкових повідомлень-рішень ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.05.2024 у даній справі залишено без розгляду.

3. № 13.2016.2017.1038-5601-1008, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2016 рік у сумі 281 730,62 грн. та за 2017 рік в сумі 314 139,06 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1) (т. 1, а.с. 8).

Зазначене податкове повідомлення-рішення стосується земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 (площа 4.1907 га).

Загальна сума податкових зобов`язань становить - 595 869,68 грн.

4. № 12.2016.2017.1038-5601-1008, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2016 рік у сумі 234244,10 грн. та за 2017 рік у сумі 276873,70 грн. (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2) (т. 1, а.с. 9).

Наведене податкове повідомлення-рішення стосується земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка розташована у АДРЕСА_3 (площа 3.4845 га).

Загальна сума податкових зобов`язань становить - 511 117,80 грн.

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

ОСОБА_1 не погоджується зі спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України регламентовано, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди, а земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV ПК України.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

В силу вимог підпункту 271.2.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

При цьому рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 271.2 ст. 271 ПК України).

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

За правилами пункту 284.1 статті 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Разом з цим абзац другий пункту 284.1 статті 284.1 ПК України, у редакції чинній до 21.12.2016, передбачав, що органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Крім цього згідно з пунктом 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:

розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

У той же час пунктом 289.1 статті 289 ПК України регламентовано, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

В силу ж вимог пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель (п. 289.3 статті 289 ПК України).

Аналізуючи матеріали справи, суд звертає увагу, що позивач не заперечує, що є власником земельних ділянок: кадастровий номер :01:128:0180 загальною площею 3,4845 га та кадастровий номер :01:128:0181 загальною площею 4,1907 га.

Між тим позивач наполягає на тому, що Бучанською міською радою протиправно змінено цільове призначення земельних ділянок, власником яких він є, що мало своїм наслідком збільшення ставки земельного податку. Враховуючи наведене, на переконання ОСОБА_1 , контролюючий орган при визначенні йому податкових зобов`язань за платежем земельний податок не міг застосовувати рішення Бучанської міської ради від 28.01.2016 за № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » та № 151/6-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 ».

Надаючи оцінку окресленим доводам ОСОБА_1 , суд вказує про таке.

Рішеннями Бучанської міської ради від 28.01.2016 № 151/5-6-VІІ та № 151/6-6-VІІ затверджено проекти землеустрою та змінено цільове призначення земельних ділянок приватної власності з кадастровими номерами :01:128:0180 та :01:128:0181 з будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Позивач 12.06.2018 звернувся до Бучанського міського голови із заявою про надання йому містобудівних умов та обмежень на зазначені земельні ділянки (т. 1, а.с. 12).

Рішенням Бучанської міської ради від 19.06.2018 № 341 було відмовлено позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва (т. 1, а.с. 14).

У подальшому позивач 26.07.2018 звернувся до Бучанського міського голови із заявою про скасування рішень Бучанської міської ради від 28.01.2016 № 151/5-6-VІІ та № 151/6-6-VІІ (т. 1, а.с. 15).

Рішенням Бучанської міської ради від 06.09.2018 № 2358-44-VІІ відмовлено позивачу у задоволенні звернення щодо скасування рішень Бучанської міської ради від 28.01.2016 № 151/5-6-VІІ та № 151/6-6-VІІ.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2019 у справі №320/5667/18, яке залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019, у задоволенні позовних про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 29.07.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №320/5667/18 скасовано.

Ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Бучанської міської ради Київської області від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » та рішення Бучанської міської ради Київської області від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 ».

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що в межах адміністративної справи № 320/5667/18 встановлено протиправність рішень Бучанської міської ради Київської області в частині зміни цільового призначення земельних ділянок, власником яких є позивач.

Суд звертає увагу на те, що до зміни цільового призначення вказаних вище земельних ділянок на цільове призначення «будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», їх цільовим призначенням було -«будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Відповідно до рішення Бучанської міської ради Київської області №108-5-VII від 19.01.2016 «Про внесення змін до рішення Бучанської міської ради за № 2271-72-VI «Про встановлення ставок плати за землю, за земельні ділянки на території в м. Буча» ставка земельного податку різниться в залежності від категорії земель/цільового призначення (т. 1, а.с. 19).

Так, згідно із підпунктом «б» 1.2.1 пункту 2.1 окресленого рішення ставка земельного податку для земельних ділянок для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дачних та садових будинків для фізичних осіб (присадибна ділянка понад 0,1 га) становить 0,5 %, у той час коли ставка земельного податку щодо земельної ділянки із цільовим призначенням «для будівництва багатоквартирного житлового будинку» становить 3 % (пп. 1.2.2 п. 2.1) (т. 1, а.с. 20).

Як свідчить зміст додаткових пояснень відповідача, контролюючий орган, здійснюючи розрахунок позивачу податкового зобов`язання за платежем земельний податок за 2016 та за 2017 рік згідно оспорюваних податкових повідомлень-рішень застосував ставку земельного податку частково на рівні 0,5 % та частково на рівні 3 %, у зв`язку зі зміною цільового призначенням таких земельних ділянок «для будівництва багатоквартирного житлового будинку».

У свою чергу, суд нагадує, що постановою Верховного Суду від 29.07.2022 рішення Бучанської міської ради Київської області про зміну цільового призначення земельних ділянок, власником яких є ОСОБА_1 , визнано протиправними та скасовано.

Суд зазначає, що статтею 4 КАС України визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:

- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

До нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовуються неодноразово.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2019 року у справі № 826/14366/15, від 09 квітня 2020 року у справі № 807/150/16, від 09 грудня 2020 року у справі № 813/746/18, від 24 червня 2021 року у справі № 560/3160/20 та від 01 лютого 2022 року у справі № 160/1936/21.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки:

а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки;

б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів;

в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією;

г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів;

д) не мають зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

Крім того, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 зазначено, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі №640/4460/21.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що рішення Бучанської міської ради Київської області від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » та від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » є індивідуальними актами, адже стосуються конкретно визначених земельних ділянок, власником яких є ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2018 року у справі № 822/1815/16 вказав, що «у разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 8 грудня 2009 року (справа № 21-1573во09)».

Отже для індивідуального акту скасування є наслідком визнання незаконним і неможливість застосування його з моменту його видання.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що рішення Бучанської міської ради Київської області, про які зазначено вище, та які визнані в судовому порядку протиправними, не можуть бути застосовані до позивача з моменту їх прийняття в частині, що стосується зміни цільового призначення земельних ділянок, які належать йому на праві приватної власності.

Відтак, розрахунок земельного податку за 2016 та за 2017 роки не може бути здійснений, виходячи із ставки земельного податку 3 %, оскільки така ставка податку застосовується до земель із цільовим призначенням «для будівництва багатоквартирного житлового будинку».

Зважаючи на викладені обставини, ставка податку, яка підлягає застосуванню для обчислення податкових зобов`язань позивачу за платежем земельний податок за 2016 та за 2017 роки становить 0,5 %, оскільки земельні ділянки, які йому належать на праві приватної власності, з урахуванням судового рішення в адміністративній справі № 320/5667/18 мають цільове призначення «для обслуговування ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва (присадибна ділянка понад 0,1 га)».

Отже, враховуючи положення Додатку 2 до рішення Бучанської міської ради Київської області №108-5-VII від 19.01.2016 «Про внесення змін до рішення Бучанської міської ради за № 2271-72-VI «Про встановлення ставок плати за землю, за земельні ділянки на території в м. Буча» ставка земельного податку для земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності становить 0,5 %.

Підсумовуючи наведене, розрахунок податкових зобов`язань позивачу за платежем земельний податок за податкові періоди 2016, 2017 роки не може бути визнаний судом обґрунтованим.

Суд відмічає, що у додаткових поясненнях представника відповідача, які долучені до матеріалів справи в судовому засіданні 16.07.2025, останнім наведено розрахунок податкового зобов`язання наступним чином.

Для будівництва житлового будинку 2016 рік до 0,1 га = 249,87 (вартість 1 кв.м.)х10000*0,3% (ставка податку) = 7496,1 грн/га (за 1 гектар).

Для будівництва житлового будинку 2016 рік понад 0,1 га = 249,87 (вартість 1 кв.м.)х10000*0,5% (ставка податку) = 12 493,50 га (за 1 гектар).

Для будівництва житлового будинку 2017 рік до 0,1 га = 249,87 (за 1 кв.м.) х 10000 х 1,06 (коефіцієнт індексації) х 0,3% (ставка податку) = 7945,87 грн/га (за 1 гектар).

Для будівництва житлового будинку 2017 рік понад 0,1 га = 249,87 (за 1 кв.м.) х 10000 х 1,06 (коефіцієнт індексації) х 0,5% (ставка податку) = 13243,11 грн/га (за 1 гектар).

Суд зауважує, що за 2018 рік розрахунки у рішенні не наводить, оскільки предметом спору не є визначення податкових зобов`язань зі сплати земельного податку за 2018 рік.

Для будівництва житлового будинку 2016 рік понад 0,1 га = 249,87 (вартість 1 кв.м.)х10000*3% (ставка податку) = 74961 га (за 1 гектар).

Для будівництва житлового будинку 2017 рік до 0,1 га = 249,87 (за 1 кв.м.) х 10000 х 1,06 (коефіцієнт індексації) х 3% (ставка податку) = 79458,66 грн/га (за 1 гектар).

При розрахунку окреслених показників відповідачем використано:

- 249,87 грн - нормативно грошова оцінка згідно із листом Відділу Держгеокадастру у м. Бучі Київської області від 23.08.2016 № 01-5/37-16 (т. 1, а.с. 79);

- 10000 м2, що дорівнює 1 га;

- 0,5 % ставка земельного податку відповідно до Додатку 2 до рішення Бучанської міської ради Київської області №108-5-VII від 19.01.2016 «Про внесення змін до рішення Бучанської міської ради за № 2271-72-VI «Про встановлення ставок плати за землю, за земельні ділянки на території в м. Буча» (5%/100);

- 3 % ставка земельного податку щодо земельної ділянки із цільовим призначенням «для будівництва багатоквартирного житлового будинку» відповідно до рішення Бучанської міської ради Київської області №108-5-VII від 19.01.2016 «Про внесення змін до рішення Бучанської міської ради за № 2271-72-VI «Про встановлення ставок плати за землю, за земельні ділянки на території в м. Буча».

Далі відповідач наводить розрахунок зобов`язань по земельній ділянці загальною площею 3,4845 га, із врахуванням зміни цільового призначення земельної ділянки 15.02.2016, наступним чином:

Розрахунок зобов`язань по земельній ділянці загальною площею 3,4845 га.

2016 рік = (((0,1 площа оподаткування*7496,1 - за 1 га) + ((3,4845 площа земельної ділянки - 0,1)*12493,5))/12+(((0,1*7496,1)+((3,4845-0,1)*12493,5))/12/29*14) + (((3,4845*74961)12*10) + (3,4545*74961)/12/26*15)) = 234244,10 грн.

2017 рік = 3,4845*79458,66=276873,70 грн.

Зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 15.05.2018 № 12.2016.2017.1038-5601-1008 складає 511 117,80 грн (234244,10+276873,70).

Розрахунок по земельній ділянці загальною площею 4,1907 га:

2016 рік = (((0,1*7496,1)+((4,1907-0,1)*12493,5))12)+(((0,1*7496,1)+(4,1907-0,1)*12493,5))/12/29*14) + (((4,1907*74961)/12*10)+(4,1907*74961)/12/29*15) = 332 987,14 грн.

2017 рік = 4,1907*79458,66=332987,41 грн.

У зв`язку з наявною у ОСОБА_1 переплатою розміром 18848,35 грн, яка сплачена за земельну ділянку загальною площею 4,1907 га у попередніх роках, але без врахування зміни цільового призначення, сума зобов`язань зменшена на 18848,35 грн та складає 314139,06 грн.

Отже сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 15.08.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008 складає: 281 730,62 + 314139,06=595 869,68 грн.

Аналіз наведеного вказує, що розрахунок, проведений відповідачем з урахуванням зміни цільового призначення земельних ділянок, згідно рішень Бучанської міської ради Київської області від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 » та від 28 січня 2016 року № 151/5-6-VII «Про зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності по АДРЕСА_1 », які визнано протиправними та скасовано в судовому порядку.

Відтак, розрахунок земельного податку за 2016 рік по земельній ділянці площею 3,4845 га має здійснюватися наступним чином:

12493,50*3,4845=43533,60 грн., де

- 12493,50 грн. - нормативно-грошова оцінка 1 га;

- 3,4845 га - площа земельної ділянки.

Розрахунок земельного податку за земельну ділянку у 2016 році площею 4,1907 га має виглядати наступним чином:

12493,50 грн*4,1907=52 356,51 грн, де

- 12493,50 грн. - нормативно-грошова оцінка 1 га;

- 4,1907 - площа земельної ділянки.

Також, суд зауважує, що відповідачем при проведенні розрахунку податкових зобов`язань за 2017 рік також, зокрема було використано ставку земельного податку 3%, що є безпідставним, тому сума земельного податку, яка підлягала сплаті ОСОБА_1 за 2017 рік обчислена судом наступним чином:

За 2017 рік (земельна ділянка площею - 3,4845 га) = 13243,11*3,4845=46145,62 грн., де

- 13243,11 грн. - нормативно-грошова оцінка 1 га земельної ділянки;

- 3,4845 га - площа земельної ділянки у га.

За 2017 рік (земельна ділянка площею - 4,1907 га) = 13243,11*4,1907=55497,90 грн.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума грошових зобов`язань за 2016 та 2017 рік зі сплати земельного податку за земельну ділянку площею 3,4845 га має становити:

43533,60 (2016 рік) +46145,62 (2017 рік) = 89679,22 грн.

Натомість податковим повідомленням рішенням від 15.05.2018 № 12.2016.2017.1038-5601-1008 визначено 511 117,80 грн.

Аналізуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що окреслене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині визначення позивачу податкового зобов`язання з земельного податку за 2016, 2017 роки у сумі 421 438,58 грн. В іншій частині згаданого рішення (сума - 89679,22), суд не вбачає підстав для його скасування.

Щодо земельної ділянки площею 4,1907 грн, грошові зобов`язання згідно якої визначено податковим повідомленням-рішенням від 15.05.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008, суд зауважує про наступне.

Так окреслене податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині наступної суми грошового зобов`язання: 595 869,68 - (52 356,51+55497,90) = 595869,68 - (107854,41 - 18848,35 (переплата )) = 595869,68 - 89 006,06 (податок, який підлягає сплаті позивачем) = 506 863,62 грн. В іншій частині, суд вважає податкове повідомленням-рішення від 15.05.2018 № 13.2016.2017.1038-5601-1008 правомірним.

Розрахунок земельного податку перевірено судом також за допомогою калькулятора обчислення плати за землю фізичних осіб за посиланням https://tax.gov.ua/calculator/land.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який поданий фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Отже, за подання адміністративного позову майнового характеру розмір судового збору у 2018 році становив мінімально - 704,80 грн. та максимально 8810,00 грн.

Позивачем було заявлено майнові вимоги на загальну суму - 1 208 631,00 грн.

Загальна сума сплаченого судового збору - 8810,00 грн.

Сума майнових вимог, в частині яких позов залишено без розгляду - 101 642, 50 грн. (сума судового збору за розгляд яких має становити - 1016,42 грн. (1% від суми майнових вимог ((101642,50)).

Сума майнових вимог, яка розглянута судом - 1 106 988,50 грн. Сума задоволених майнових вимог - 928 302,20 грн.

Звідси сума судового збору, яка підлягає розподілу між сторонами становить: 8810-1016,42 = 7793,58 грн.

Сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить: 6535,56 грн. (сума задоволених майнових вимог ((928302,20*7793,58 (сума сплаченого судового збору)/1106988,50 (загальна сума майнових вимог)).

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області №13.2016.2017.1038-5601-1008 від 15.05.2018 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2016 рік у сумі 229 374,11 грн. та за 2017 рік в сумі 277 489,51 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області №12.2016.2017.1038-5601-1008 від 15.05.2018 в частині визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем земельний податок за податковий період 2016 рік у сумі 190 710,50 грн та за 2017 рік у сумі 230 728,08 грн.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, б. 5, ідентифікаційний код ВП: 44096797) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 6 535 (шість тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.