Справа № 140/3766/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3766/25 пров. № А/857/26975/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 140/3766/25 за адміністративним позовом ТОВ Айдіа Тех до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїЛозовський О.А.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 140/3766/25 задоволено адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» (04053, місто Київ, Вознесенський узвіз, 23-а, приміщення 20, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/000830.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 4 895 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 83 копійки.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД №25UA35U9 від 24.03.2025 документів було встановлено розбіжності, а саме:

- згідно п. 10 зовнішньекономічного договору (контракту) від 29.11.2024 №HL2024011 серед пакету товаросупровідних документів є пакувальний лист, однак документ не подано до митного оформлення;

- згідно п. 4.2 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт здійснює 50% передоплату на підставі виставленого рахунку, однак банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не надано;

- згідно п. 3.1 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт надає експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, однак заявки не надано;

- відповідно п. 3.2 договору від 17.03.2025 №17.03.2025/717ОД-П передбачена заявка на перевезення, однак документ не подано до митного оформлення.

Декларантом на вимогу митниці надано:

1) Пакувальний лист;

2) Заявка від 07.01.2025 №TG017189.

Відповідно пакувального листа вага товару становить 49600 кг, що суперечить вазі, зазначеній в автотранспортній накладній від 18.03.2025 №18313/1 11200 кг. Згідно заявки від 07.01.2025 №TG017189 вартість транспортних послуг становить 27700 дол. та 30060,36 грн. за 4 контейнери.

Проте, відповідно рахунка від 24.03.2025 №TG240325001 вартість послуг становить 294056,22 грн. Числового розрахунку для перевірки заявлених транспортних витрат не подано до митного оформлення.

Представник відповідача зауважує, що запитуваних митницею документів не надано, листом від 25.03.2025 №2503 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.

За умови надання, згідно частини 3 статті 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Про факт її проведення свідчить відсутність будь яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій так і в електронній формі.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 1 на рівні 6,22 дол.США/кг за ЕМД №UA100320/2025/001701 від 21.01.2025; товар 2 на рівні 6,61 дол.США/кг за ЕМД №UA408020/2024/055250 від 05.11.2024; товар 3 на рівні 7,05 дол.США/кг за ЕМД №UA205140/2025/018422 від 24.03.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «Дизельні генератори», країна походження Китай, виробника Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd» з врахуванням обсягу поставки та умов поставки FOB Китай Qingdao.

Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA44U6 від 25.03.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України.

З огляду на наведене митний орган вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2025/000131/2 від 25.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000830 від 25.03.2025 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.11.2024 між Шаньдун Хуалі Електромеханікал Ко., Лтд. (Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd) (продавець) та ТзОВ «Айдіа Тех» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №HL2024011 (далі договір №HL2024011). Відповідно до п. 1 договору №HL2024011 сторони погодили назву товару, торгову марку, кількість (10 шт.), ціну (1 шт.) та загальну суму (302 200,00 доларів США.). Відповідно до положень договору поставка товару здійснюється на умовах - FOB порт відвантаження Ціндао (Qingdao) (Китай), порт призначення Гданськ (Польща).

Термін FOB "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товару, з моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження, а також сплатити будь-які додаткові витрати.

Перший платіж за товар, що постачається договором №HL2024011 здійснюється покупцем у розмірі 15% від вартості товару попередня оплата. Остаточний платіж у розмірі 85% від вартості товару оплачується після того, як інженер покупця прибуде на фабрику і перевірить товар перед доставкою.

10.12.2024 ТзОВ «Айдіа Тех» на виконання умов договору №HL2024011 перерахувало продавцю 15% від вартості товару 45 300,00 доларів США. 08.01.2025 ТзОВ «Айдіа Тех» на виконання умов договору №HL2024011 перерахувало продавцю 85% від вартості товару 256 700,00 доларів США. Станом на 08.01.2025 загальна сума у розмірі 302 000,00 доларів США.

12.12.2024 ТзОВ «Айдіа Тех» та ТзОВ «Таніт груп» укладено договір про транспортне експедирування №12.12.2024/1431ОД (далі - договір №12.12.2024/1431ОД,) а 07.01.2025 укладено заявку №TG017189 від згідно договору №12.12.2024/1431ОД про надання транспортно-експедиторських послуг на таких умовах:

- найменування вантажу Генератори;

- кількість місць і тип упаковки 4 контейнера;

- загальна сума 27 700 USD та 30060 грн;

- одержувач вантажу - ТОВ «Айдіа Тех»;

- місце завантаження - Ціндао (Qingdao);

- місце доставки вантажу м. Київ, проспект Берестейський 67;

24.03.2025 ТзОВ «Таніт груп» надано ТзОВ «Айдіа Тех» рахунок на оплату №TG240325001 в якому міститься деталізований перелік наданих послуг та їх вартість. Всього із ПДВ: 294 056,22 грн.

24.03.2025 ТОВ «Таніт груп» підготовлено в митні органи України довідку про транспортні витрати №TG018313/2, відповідно до якої транспортно-експедиторські витрати з перевезення вантажу згідно інвойсу HL2024011, контейнер MSDU7821986 за маршрутом Qingdao (Китай) п/п Ягодин(Україна) склали:

- морський фрахт за межами території України: 161 958,03 грн без ПДВ;

- транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України у м. Гданськ: 12 789,45 грн без ПДВ;

- міжнародне автомобільне перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - п./п. Ягодин: 62 295,00 грн без ПДВ.

- страхування вантажу: 7 515,09 грн без ПДВ.

Загалом 244 557,57 грн.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач в особі декларанта малого приватного підприємства «Статус-кво» 24.03.2025 подав до Волинської митниці МД №24UA35U9 на товар «Дизельний генератор HL30GF, потужність 30 кВт, арт. HL30GF 1 шт; Дизельний генератор HL50GF, потужність 50 кВТ, арт. HL50GF - 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL300GF, потужність 300 кВт, арт. HL300GF 1 шт.Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL400GF, потужність 400 кВт, арт. HL400GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва : CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Lt».

Митна вартість була визначена декларантом за першим методом:

- дизельний генератор HL30GF, потужність 30 кВт, арт. HL30GF 1 шт.; Дизельний генератор HL50GF, потужність 50 кВТ, арт. HL50GF - 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd» за ціною договору 457 844,30 грн (401 365,00 грн (вартість товару) + 56 479,30 грн (транспортні витрати));

- дизельний генератор HL300GF, потужність 300 кВт, арт. HL300GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd за ціною договору 839 509,31 грн (747 913,88 грн (вартість товару) + 91 595,43 грн (транспортні витрати));

- дизельний генератор HL400GF, потужність 400 кВт, арт. HL400GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Lt за ціною договору 1 025 457,71 грн (928 974,65 грн (вартість товару) + 96 483,05 грн (транспортні витрати)).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення до митниці разом із митною декларацією (24UA35U9) подані такі документи:

- акт про проведення фізичного огляду товару від 20.03.25, від 24.03.2025;

- договір страхування вантажу №10 від 15.01.2025;

- коносамент (Bill of lading) KUNSE25010804 від 20.01.2025;

- автотранспортна накладна (CMR) 18313/1 від 18.03.2025;

- специфікація до інвойсу №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- інвойс №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про транспортне експедирування №12.12.2024/1431ОД від 12.12.2024;

- договір на перевезення вантажу №17.03.2025/717ОД-П від 17.03.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №11 від 10.12.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 08.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги TG240325001 від 24.03.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) TG018313/2 від 24.03.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких(зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про надання послуг митного брокера 12-03/25 від 12.03.2025;

- копія митної декларації країни відправлення 00002162 від 17.01.2025.

У відповідь декларанту, 24.03.2025 митницею було надіслано повідомлення де зазначалось, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості та перевірку її складових, зокрема: «Митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- згідно п.10 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.11.2024 №HL2024011 серед пакету товаросупровідних документів є пакувальний лист, однак документ не подано до митного оформлення;

- згідно п.4.2 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт здійснює 50% передоплату на підставі виставленого рахунку, однак банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не надано;

- згідно п.3.1 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт надає експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, однак заявки не надано;

- відповідно п. 3.2 договору від 17.03.2025 №17.03.2025/717ОД-П передбачена заявка на перевезення, однак документ не подано до митного оформлення.

25.03.2024 у відповідь митному органу, надано:

- пакувальний лист;

- заявка від 07.01.2025 №TG017189.

Волинська митниця зауважила, що до митного контролю та оформлення не було подано числового розрахунку, який би підтверджував суму витрат на транспортування, а також не було подано заявку до договору від 17.03.2025 № 17.03.2025/717ОД-П, митний орган не мав можливості належним чином перевірити інформацію стосовно вартості фрахту, що позбавило митний орган впевнитися у повноті нарахування витрат на перевезення, а, відповідно й у правильності визначення митної вартості товару.

У зв`язку з цим, відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/00083 та рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу Державної митної служби України №476 від 01.07.2021 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначенням митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме:

- товар 1 на рівні 6,22 дол.США/кг за ЕМД №UA100320/2025/001701 від 21.01.2025;

- товар 2 на рівні 6,61 дол.США/кг за ЕМД № UA408020/2024/055250 від 05.11.2024;

- товар 3 на рівні 7,05 дол.США/кг за ЕМД № UA205140/2025/018422 від 24.03.2025.

Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «Дизельні генератори», країна походження Китай, виробника Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd» з врахуванням обсягу поставки та умов поставки FOB Китай Qingdao.

В подальшому, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA44U6 від 25.03.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Вважаючи дане рішення відповідача разом із карткою відмови протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом установлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень слідує, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отож наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

З матеріалів справи убачається, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (генераторів) за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України:

- акт про проведення фізичного огляду товару від 20.03.25, від 24.03.2025;

- договір страхування вантажу №10 від 15.01.2025;

- коносамент (Bill of lading) KUNSE25010804 від 20.01.2025;

- автотранспортна накладна (CMR) 18313/1 від 18.03.2025;

- специфікація до інвойсу №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- інвойс №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про транспортне експедирування №12.12.2024/1431ОД від 12.12.2024;

- договір на перевезення вантажу №17.03.2025/717ОД-П від 17.03.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №11 від 10.12.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 08.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги TG240325001 від 24.03.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) TG018313/2 від 24.03.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких(зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про надання послуг митного брокера 12-03/25 від 12.03.2025;

- копія митної декларації країни відправлення 00002162 від 17.01.2025.

У відповідь декларанту, 24.03.2025 митницею було надіслано повідомлення де зазначалось, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості та перевірку її складових, зокрема: «Митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- згідно п.10 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.11.2024 №HL2024011 серед пакету товаросупровідних документів є пакувальний лист, однак документ не подано до митного оформлення;

- згідно п.4.2 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт здійснює 50% передоплату на підставі виставленого рахунку, однак банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не надано;

- згідно п.3.1 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт надає експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, однак заявки не надано;

- відповідно п. 3.2 договору від 17.03.2025 №17.03.2025/717ОД-П передбачена заявка на перевезення, однак документ не подано до митного оформлення.

25.03.2024 у відповідь митному органу, надано:

- пакувальний лист;

- заявка від 07.01.2025 №TG017189.

Волинська митниця зауважила, що до митного контролю та оформлення не було подано числового розрахунку, який би підтверджував суму витрат на транспортування, а також не було подано заявку до договору від 17.03.2025 № 17.03.2025/717ОД-П, митний орган не мав можливості належним чином перевірити інформацію стосовно вартості фрахту, що позбавило митний орган впевнитися у повноті нарахування витрат на перевезення, а, відповідно й у правильності визначення митної вартості товару.

Стосовно доводів апеляційної скарги з приводу невідповідності ваги у пакувальному листі та автотранспортній накладній, як підстави для коригування митної вартості товару, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Митна вартість товару була визначена декларантом за першим методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються), і основними документами для визначення митної вартості є зовнішньоекономічний контракт та інвойс. Технічні розбіжності в супровідних документах, які не впливають на фактичну сплачену ціну, не можуть бути самостійною підставою для коригування митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України, митний орган при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості зобов`язаний перевіряти числові значення складових митної вартості. У оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування, як саме розбіжності у вазі товару впливають на коректність числових значень складових митної вартості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що вага товару у даному випадку є технічною характеристикою, яка не впливає на формування митної вартості за першим методом, а посилання на невідповідність ваги не може бути законною підставою для коригування митної вартості. Актом обстеження, який проведено відповідачем встановлено відповідність ваги поданим документам, а саме специфікації до конкретного контейнеру, згідно з вказаним актом вага повністю відповідає поданим документам.

З урахуванням того, що вага зазначена у поданих документах відповідає фактичній вазі, доводи скаржника з приводу розбіжностей у вазі товару без доведення прямого зв`язку між цими розбіжностями та формуванням митної вартості не може бути законною підставою для коригування митної вартості у розумінні статей 53, 54 МК України.

Крім того з матеріалів справи слідує, що пакувальний лист декларантом було подано, тому розбіжність, яка зазначена відповідачем щодо відсутності пакувального листа є безпідставною.

Досліджуючи доводи скаржника з приводу виявлених розбіжностей у вартості транспортних послуг за заявкою від 07.01.2025 №TG017189 - 27700 дол. США та 30060,36 грн за 4 контейнери, а за рахунком від 24.03.2025 №TG240325001 - 294056,22 грн, а також ненадання банківських платіжних документів та заявок, що підтверджують факт оплати транспортних послуг, то колегією суддів ураховано таке.

Для підтвердження понесених транспортних витрат, окрім іншого позивачем було надано митному органу довідку про транспортні витрати, понесені по транспортуванню товару до території України №TG018313/2 від 24.03.2025 (а.с. 49), відповідно у якій визначені всі числові значення витрат на поставку саме того товару, що розмитнюється.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів та виконання вантажно-розвантажувальних робіт (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому за відсутності чіткої вказівки в законодавстві надана відповідачу довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.

При цьому колегія суддів зазначає, що рахунок на який посилається відповідач (а.с.50) включає в себе окрім вартості послуг транспортно- експедиційного перевезення товару за межами митної території України на суму 244557,57 грн також послуги по транспортно-експедиційному переміщенню товару по території України на суму 49498,65 грн, що становить загальну суму рахунку 294056,22 грн.

Одночасне формування рахунку на послуги по транспортно-експедиційному перевезенні товару за межами митної території України на суму 244557,57 грн та на послуги по перевезенню такого товару по території України на суму 49498,65 грн не вказує на наявність розбіжностей у поданих документах, для підтвердження митної вартості товару в частині, яка стосується вартості послуг, які включається до її складової з переміщення товару за межами митної території України. Приведені скаржником доводи вказують на формальний підхід відповідача до вивчення поданих документів.

Стосовно ж змісту заявки на транспортно-експедиційні послуги, то колегія суддів зазначає, що така заявка не є документам який остаточно визначає вартість обумовлених послуг, позаяк спершу така заявка повинна бути акцептована перевізником, за наслідком чого сторони можуть досягнути про певну вартість транспортних послуг на певно визначеному відрізку дороги в тому рахунку і поза межами митної території України.

Крім того колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність рахунку фактури, заявки чи банківських документів на оплату транспортних послуг не впливає на визначення митної вартості, позаяк вищевказана довідка містить повну інформацію про транспортні витрати, а не достовірність вказаної довідки не спростована відповідачем в установленому порядку.

Підсумовуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що документи, що підтверджують перевезення товару не містять розбіжностей і є належними та достатніми доказами, що підтверджують вартість транспортування.

Відтак твердження митного органу щодо вище наведеної розбіжності, як про підставу для невизнання митної вартості є необґрунтованою та не відповідає нормам чинного законодавства.

При цьому, суд вірно застосував до спірних правовідносин правову позицію щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення, відображену Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 згідно якої: серед документів, перелічених у частині 2 статті 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною.

Також колегія суддів зазначає, що декларант позивача надав митному органу належні та допустимі, достатні докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Відтак, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, які нібито впливають на складову визначеної позивачем митної вартості є нічим іншим як безпідставними припущеннями скаржника.

Колегія суддів погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, колегія суддів зазначає, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

З матеріалів справи також убачається, що відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Натомість колегія суддів звертає увагу скаржника проте, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Натомість як слідує з матеріалів справи відповідач не виконав обов`язок щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу, а відтак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року у справі № 140/3766/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос