Справа № 160/19134/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/19134/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/19134/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по включенню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до військового обліку;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити запис про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з військового обліку на підставі ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він був засуджений 03.06.1998 за ст. 93 п. ж, і, ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 194, 42 КК України, в редакції станом на дату засудження, на 15 років позбавлення волі, з яких 5 років в тюремному заключенні. З огляду на те, що його було засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину, то він був виключений з військового обліку. У зв`язку з набуттям чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку, який набув чинності 18.05.2024, позивачем через Територіальний підрозділ Центру адміністративних послуг ІНФОРМАЦІЯ_4 ( центр Дії) на ж/м Інгулець подано заяву про актуалізацію даних. Після цього, в додатку Резерв+ була інформація про те, що дані позивача уточнені вчасно, виключено з військового обліку. Однак станом на 01.05.2025 в додатку Резерв+ інформація щодо позивача оновлена та вказано, що він перебуває на військовому обліку. Позивач не згодний з включенням до військового обліку як військовозобов`язаного, а тому на адресу відповідача направив звернення, де просив виключити його з військового обліку, на яке не отримав відповіді.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Представником позивача на вказане рішення суду першої інстанції подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що позивача було засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину, його було виключено з військового обліку. Однак, станом на 01.05.2025р. в додатку Резерв+ щодо позивача оновилась інформація та наразі вказано, що він перебуває на військовому обліку. Позивач не згодний з таким включенням до військового обліку військовозобов`язаного, а тому на адресу відповідача направив звернення, де просив виключити його з військового обліку. Оскільки позивач звільнився з місць позбавлення волі в 2008 році та в 2017 році був знятий з військового обліку, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набув чинності 18.05.2024р. на позивача вже не розповсюджуються, бо відсутні взаємовідносини на які можливо розповсюдити дію такого закону.

Відповідач подав відзиви на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що пунктом 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XI в редакції з 18.05.2024 чітко встановлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань. Доводи позивача з приводу того, що він повинен бути виключений з військового обліку на підставі даних тимчасового посвідчення №027 від 04.05.2017 цілком безпідставні, оскільки дане тимчасове посвідчення дійсне до отримання військового квитка, а дата видачі позивачу військового квитка - 04.05.2017.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , документований паспортом серії НОМЕР_1 , що виданий 21.08.1997 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області; адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки про звільнення серії І-ФР №666 від 25.12.2008, ОСОБА_1 був засуджений 03.06.1998 за ст. 93 п. ж, і, ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 194, 42 КК України до 15 років позбавлення волі, з яких 5 років в тюремному заключенні; відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 11.09.1997 по 25.12.2008, звідки звільнений умовно-достроково на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2008. Не відбутий термін покарання 3 роки 7 місяців 7 днів.

Згідно із обліковою карткою (картка первинного обліку військовозобов`язаних), ОСОБА_1 03.06.1998 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, 04.05.2017 пройшов військово-лікарську комісію Широківського районного військкомату, визнаний придатним до військової служби та взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , виданого 04.05.2017 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1978 р.н., він прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №837 за посадою водій, код 037, солдат, придатний до військової служби.

Згідно з відомостями з електронного військово-облікового документа, сформованого 10.12.2024 з мобільного застосунку від Міністерства оборони України Резерв+, позивач вчасно оновив персональні дані; номер в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів Оберіг - 7; наявний запис не військовозобов`язаний (виключений).

Згідно з відомостями з електронного військово-облікового документа, сформованого 01.05.2025 з мобільного застосунку від Міністерства оборони України Резерв+, позивач має статус військовозобов`язаного, відомості щодо постанови та дати ВЛК постанова ВЛК від 04.05.2017 - придатний, звання - солдат, ВОС 790037, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

12.06.2025 адвокат Альона Забара звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 із зверненням в інтересах позивача щодо неправомірного включення до військового обліку, в якому просила надати обґрунтовані причини включення ОСОБА_1 до військового обліку, а також виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку.

Листом від 27.06.2025 №4/4531 відповідачем повідомлено про розгляд заяви та надано відповідь наступного змісту. ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 та відповідно до ч.9 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу відноситься до категорії (має статус) - військовозобов`язаного. Згідно п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають громадяни У країни, які, зокрема, прибули після відбування покарання з установ виконання покарань. Статтею 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не передбачено не взяття на військовий облік осіб, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, які були до цього виключені з військового обліку або зняті.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо поновлення позивача на військовому обліку, останній звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що під час розгляду справи не знайшло підтвердження те, що вчинені та оскаржені дії відповідача є протиправними.

Переглядаючи судове рішення, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Спірними у справі є дії відповідача щодо неправомірного поновлення позивача на військовому обліку.

в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан було неодноразово продовжена, який триває і дотепер.

Спірні правовідносини врегульовані приписами Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно із частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII, у редакції від 18.05.2024) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в статті 37 Закону №2232-ХІІ.

Згідно з п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу в редакції Закону України № 3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024 та на час виникнення правовідносин, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивач був засуджений 03.06.1998 за ст. 93 п. ж, і, ч. 3 ст. 144, ч. 2 ст. 194, 42 КК України, в редакції станом на дату засудження, до 15 років позбавлення волі, з яких 5 років в тюремному заключенні, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 11.09.1997 по 25.12.2008, та звільнений умовно-достроково на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2008.

За змістом облікової картки (картка первинного обліку військовозобов`язаних), ОСОБА_1 з 03.06.1998 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, 04.05.2017 за висновками ВЛК визнаний придатним до військової служби та взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже позивач 04.05.2017 визнаний придатним до військової служби та взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Отже, з набранням чинності змін до ст.37 Закону №2232-XII, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-IX, позивач є таким, що підпадає під його дію. А приписи п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу не встановлює можливості для виключенню з військового обліку з підстав, визначених позивачем.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивача про безпідставне взяття його на військовий облік є помилковими та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються фактичними обставинами справи.

Що стосується тверджень скаржника про необхідність застосування положень ст.58 Конституції України, слід зазначити наступне.

У Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із набранням чинності і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

Внесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (ст.58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.

Разом з тим, законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави, і це не означає погіршення становища особи.

У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII звужено коло підстав для виключення осіб з військового обліку. Впроваджуючи такі зміни, законодавець мав на меті розширення мобілізаційного ресурсу задля забезпечення обороноздатності держави в умовах дії правового режиму воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації, що обґрунтовано державним інтересом.

Наведені законодавчі зміни не мають ретроактивного характеру, а є нормами прямої дії, що застосовуються до правовідносин, які виникають після набрання ними чинності. Їх метою не є погіршення становища конкретної особи, а забезпечення публічного інтересу - національної безпеки.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/19134/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак