Справа № 160/20857/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/20857/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Ясенової Т.І., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року в адміністративній справі №160/20857/24 за позовом ОСОБА_1 до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади №2 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади №2 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо відмови у реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєструвати місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.07.2024 року представник позивача звернулася до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі відділу формування та ведення реєстру територіальної громади із заявою про реєстрацію місця проживання сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 . Проте, відповідачем було відмовлено у реєстрації місця проживання дитини у зв`язку з відсутністю згоди батька. Позивач зазначає, що шлюб між нею та батьком дитини - ОСОБА_3 розірвано у 2022 році. Батько дитини зник безвісти 28.05.2024 року під час виконання бойового завдання щодо проведення захисту, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності, тому отримати згоду батька дитини не є можливим. Вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована викладеною інформацією та вимогами зазначеними позивачем у своїй позовній заяві до відповідача. Також вказує, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Вважає, що відсутність у законодавстві України регулювання порядку реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою одного з батьків у разі, якщо неможливо отримати згоду іншого батька з об`єктивних причин або його місцезнаходження невідомо, або якщо другий з батьків не бажає брати будь-якої участі у вихованні дитини, порушує права безпосередньої цієї дитини.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Ясенова Т.І., Чабаненко С.В.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 28.07.2020 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_1 (позивач) - матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2022 року у справі № 932/2194/22, що набрало законної сили 09.09.2022 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 29.09.2019 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1406.

Відповідно до сповіщення сім`ї № 312 від 05.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , адресованого ОСОБА_4 , її син - солдат військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 , 1996 року народження, під час виконання бойового завдання щодо проведення захисту, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності зник безвісти 28.05.2024 року у населеному пункті Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області.

Місце проживання позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.03.2017 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 5591 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 12.07.2024 року відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, та витягом з реєстру територіальної громади № 2024/007893693 від 04.07.2024 року.

30.07.2024 представник позивача - адвокат Бойко Наталія Олександрівна звернулася до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Відомості про адресу реєстрації його місця проживання на дату звернення (попереднього місця проживання) у заяві відсутні.

У графі «Службові відмітки» вказаної заяви зазначено, що заяву прийнято та у реєстрації місця проживання відмовлено 30.07.2024 року державним реєстратором відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сапоновою К.М. на підставі пп. 3 п. 1 ст. 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та ст. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV) встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Згідно з абз. 1, 2 частини другої статті 13 Закону № 1382-IV вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини першої статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX (далі - Закон № 1871-IX) регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1871-IX декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1871-IX порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною третьою 3 статті 5 Закону № 1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.

Частиною першою статті 9 Закону № 1871-IX передбачено, що у разі реєстрації місця проживання (перебування) особи під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) подається заява про реєстрацію місця проживання (перебування) за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Реєстрація місця проживання (перебування) особи, зміна її місця проживання (перебування) може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника, що діє на підставі довіреності, посвідченої у встановленому законом порядку (далі - представник).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 1871-IX до заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи додаються:

1) паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, або документ, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними;

2) свідоцтво про народження - для дітей віком до 14 років;

3) документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, адреса якого реєструється для проживання (перебування) (відомості про житло (документи), що підтверджують право власності на житло, рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житла, визнання за особою права користування житлом, жилим приміщенням, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи, визначені Кабінетом Міністрів України);

4) документи, що посвідчують особу законного представника (представника);

5) документи, що підтверджують повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, якщо законними представниками дитини є її батьки чи один із батьків;

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору;

7) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 1871-IX під час особистого відвідування особою органу реєстрації заява про реєстрацію місця проживання (перебування) формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі.

Відповідно до частини сьомої статті 9 Закону № 1871-IX забороняється вимагати для реєстрації місця проживання (перебування) подання особою відомостей та/або документів, не передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 10 передбачено, що Закону № 1871-IX внесення інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи до реєстру територіальної громади здійснюється в день подання особою відповідних документів (у тому числі в електронній формі), а в разі подання документів через центр надання адміністративних послуг або отримання органом реєстрації інформації в електронній формі у неробочий час - наступного робочого дня.

Як встановлено судом першої інстанції, у реєстрації місця проживання малолітнього сина позивача за її зареєстрованим місцем проживання було відмовлено відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 1871-IX, яким передбачено, що орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.

Частиною першою статті 29 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб щодо внесення інформації до реєстру територіальної громади про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування рішень органів реєстрації, зміну інформації в реєстрі територіальної громади можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (далі - Порядок), декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно з пунктом 27 Порядку реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) за адресою житла незалежно від форми власності.

Відповідно до пункту 33 Порядку, на який посилався відповідач, відмовляючи у реєстрації місця проживання малолітнього сина позивача, подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Пунктом 40 Порядку передбачено, що посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особи особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання (перебування), про що робиться відповідний запис у заяві.

Згідно з пунктом 46 Порядку посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника (представника) чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи.

З аналізу наведених положень Закону № 1871-IX та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Оскільки позивачем разом із заявою від 30.07.2024 року до органу реєстрації не в повному обсязі подано документи або відомості, передбачені Законом № 1871-IX, щодо згоди батька на проведення реєстрації місця проживання малолітньої дитини, надання якої передбачено пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), відповідач обґрунтовано відмовив у здійсненні реєстрації місця проживання сина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за її зареєстрованим місцем проживання.

Підставою для відмови у реєстрації місця проживання дитини стало виключно недотримання позивачем вимог чинного законодавства при подачі відповідної заяви.

Як зазначила позивач, спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Надати згоду батька у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчену нотаріально в установленому законодавством порядку немає можливості у зв`язку з тим, що відповідно до сповіщення сім`ї № 312 від 05.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , зник безвісти 28.05.2024 року під час виконання бойового завдання щодо проведення захисту, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності. Відомості про визначення місця проживання дитини рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування, визнання батька дитини - ОСОБА_3 безвісно відсутнім у судовому порядку рішенням суду, що набрало законної сили, у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 , відповідає критеріям, визначеним статтею 19 Конституції України та у статті 2 КАС України. Відповідач під час прийняття рішення за результатами розгляду заяви, поданої представником позивача 30.07.2024 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. Оскільки суд відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги, яка є основною, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача зареєструвати місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 також не підлягає задоволенню.

Позивач не позбавлена можливості звернутися із заявою до органу опіки та піклування про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька або до місцевого загального суду з позовною заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/20857/24 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/20857/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Чабаненко