Справа № 480/4938/25
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2025 року Справа № 480/4938/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме з 19.04.1991 по 01.01.1994, з 12.04.1994 по 05.03.2004, з 15.03.2010 по 01.04.2016, зарахувати до трудового стажу період проходження строкової служби з 11.05.1988 по 03.11.1990 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дати звернення за її призначенням, а саме з 03.06.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату нарахованої пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії, а саме з 03.06.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 03.06.2025 подав до територіального органу ПФУ заяву про призначення пільгової пенсії разом додатками, зокрема трудовою книжкою, особистими книжками водолаза, підтверджуючими довідками та документами щодо атестації робочих місць.
Позивач вважає вищезазначене рішення ГУ ПФУ в Сумській області незаконним, оскільки має понад 10 років пільгового стажу водолаза, що підтверджено особистими книжками водолаза (загалом 3040 годин 14 хвилин під водою). Зазначає, що до 1994 року не існувало годинного цензу, тому періоди роботи до цієї дати повинні бути зараховані. Також, військова служба позивача до 1992 року також повинна зараховуватися до страхового стажу відповідно до ст. 24-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Трудова книжка є основним доказом стажу, а відповідач не має права ігнорувати достовірні записи.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що усі дії Пенсійного фонду здійснювалися відповідно до Конституції України, Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку подання й оформлення документів для призначення пенсій, включно з екстериторіальним розглядом заяв. Під час розгляду заяви позивача від 03.06.2025 було встановлено, що необхідний пільговий стаж за Списком №1 для призначення пенсії відсутній: підводної роботи нараховано лише 371 годину, що не дає 10 років пільгового стажу. Не зараховано також період військової служби в період з 1988р. до 1990р. через неподання позивачем документів, які підтверджують відсутність отримання пенсійних виплат в РФ, як того вимагає постанова КМУ №562 від 16.05.2025. Крім того, період пільгової роботи у 2010 2011 роках не зараховано через невідповідність наданого документу вимогам Порядку №637.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомлялось про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надало. На виконання вимог ухвали суду від 23.06.2025 представником відповідача надано лише документи, які були витребувані судом.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, вважає їх не обґрунтованими та безпідставними, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи, судом встановлено, що позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою від 03.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 195 зворот. стор. - 196).
До заяви від 03.06.2025 про призначення пенсії ОСОБА_1 було додано:
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.06.2025 за №38 (а.с. 221 зворот. стор. - 222) відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та зазначено, що дата народження заявника - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначено, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.06.2025. Вік заявника - 55 р 07 м 06 д.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія за віком призначається на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Підпунктом 23-2 розділу ХХШ "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" Списку № 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 передбачені водолази 1,2,3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин. Час перебування під водою з початку водолазної практики становить 2750 годині більше, то час перебування під водою з початку водолазної практики протягом 2750 годин відповідає 10 рокам пільгового стажу.

Відповідно до ст. 241 Закону №1058 періоди трудової діяльності до 01.01.1992 за межами України у республіках колишнього СРСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Відповідно до п.4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за період трудової діяльності до 01 січня 1992 р за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №562 від 16.05.2025 у разі коли в заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про, те що вона не отримує пенсійних виплат в іншій державі, особа додає до заяви документи видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 р 08 м 14 д., стаж роботи під водою складає 371 годину.

Зазначено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період військової служби в російській федерації з 11.05.1988 по 03.11.1990, згідно довідки від 21.01.2021 №117. Відповідач роз`яснив, що період військової служби в російській федерації можливо буде зарахувати після надходження документального підтвердження нездійснення російською федерацією пенсійних виплат відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 16.05.2025 року.

До пільгового стажу не зарахований період роботи за 2010- 2011 роки згідно Протоколу № 7 ТОВ СпецПідводБуд-7 від 01.12.2011, оскільки документ не відповідає пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.Для підтвердження періоду пільгової роботи необхідно долучити довідку, яка відповідає Додатку №5 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 та накази про атестацію робочих місць.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.06.2025 за №38, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058).

Статтею 4 Закону №1058 передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3статті 24 Закону №1058 встановлено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

В даному випадку, спірним є неврахування відповідачем, як до пільгового за Списком №1 так і до страхового стажу, при розгляді заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 наступних періодів, а саме період проходження строкової служби з 11.05.1988 по 03.11.1990, а також періоди роботи з 19.04.1991 по 01.01.1994, з 12.04.1994 по 05.03.2004, з 15.03.2010 по 01.04.2016.

Щодо не зарахування позивачу періоду проходження строкової служби ОСОБА_1 з 11.05.1988 до 03.11.1990 до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Підставою для неврахування спірного періоду відповідачем у спірному рішенні зазначено, що такий період військової служби в російській федерації можливо буде зарахувати після надходження документального підтвердження нездійснення російською федерацією пенсійних виплат відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 562 від 16.05.2025.

Суд дані твердження визнає необґрунтованими, враховуючи наступне.

В даному випадку, доказів того, що позивач проходів службу у російській федерації матеріалами справи не підтверджується, відповідачем не доведено. Суд зазначає, що позивач проходив військову службу в період існування колишнього СРСР, а саме з 11.05.1988 до 03.11.1990.

Стосовно посилання відповідача у спірному рішенні на норми п.4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, затвердж. постановою Кабінету Міністрів №562 від 16.05.2025, суд зазначає наступне.

Цей Порядок визначає механізм підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу, зокрема на пільгових умовах, про що зазначено у п.1 Порядку №562.

В даному випадку, в період з 11.05.1988 до 03.11.1990 позивач проходів строкову службу в радянській армії, і про службу в армії відображено у трудовій книжці позивача , про що зроблено запис №5 (а.с.14).

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що позивач неодноразово звертався до територіального органу ПФУ із заявами про призначення пенсії, але отримував відмову з різних підстав. В межах даної справи судом не надається правова оцінка правомірності прийнятих рішень територіальними органами ПФУ про відмову у призначенні пенсії, позивачем не заявлено, не є предметом розгляду даної справи.

Разом із тим, в матеріалах справи наявна довідка Міноборони РФ №117 від 21.01.2021, яку позивачем надавалося до територіального органу ПФУ під час попередніх звернень до територіальних органів ПФУ із заявами про призначення пенсії та відмовою у зарахуванні такого стажу у зв`язку із зауваженнями до військового квитка позивача.

Такий документ наявний в пенсійній справі позивача, і наявний до прийняття постанови КМУ від 16.05.2025 №562 та жодних зауважень щодо спірного періоду з 11.05.1988 до 03.11.1990 під час розгляду попередньої заяви позивача про призначення пенсії у територіального органу були відсутні, зазначений період зараховувався до страхового стажу позивача, що підтверджується розрахунком страхового стажу позивача, здійсненого територіальним органом ПФУ за заявою від 22.06.2022 (а.с.218-219 зворот.стор), а також за заявою від 15.05.2023 (а.с. 108 зворотн.стор -109).

Разом із тим, під час розгляду останньої заяви позивача від 03.06.2025 відповідно до розрахунку стажу позивача ГУ ПФУ в Сумській області період проходження служби з 11.05.1988 до 03.11.1990 взагалі не включило до страхового стажу позивача ( а.с.188 зворотн.стор 198).

Судом враховується, що основним документом, що підтверджує стаж роботи до 1 січня 2004 року, є трудова книжка. Запис про проходження строкової військової служби вноситься до трудової книжки на основі військового квитка.

Відповідно до п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 у трудові книжки вносилися за місце роботи окрими рядком з посиланням на дату, номер відповідних документів період служби в складі збройних сил СРСР з посиланням на дату призову а дату звільнення зі служби.

В даному випадку, матеріалами справи, а саме записами у п. 5 трудової книжки від 02.09.1985 ОСОБА_1 здійснено запис про службу в армії з 13.12.1987 до 03.11.1990 , і зазначено, що такий запис здійснено відповідно до військового квитка НОМЕР_1 . Запис скріплено підписом та печаткою уповноваженої особи Київського ВО ім..Артема Київського машинобудівного заводу , на якому з 26.12.1990 працював позивач (а.с.14).

Крім того, позивача 03.12.1987 було звільнено з роботи Київського ВО ім..Артема Київського машинобудівного заводу у зв`язку із призовом на військову службу згідно п.3 ст. 36 КЗпП УССР, про що зазначено у п. 4 трудової книжки від 02.09.1985р. (а.с.13 звоторн.стор.)

Враховуючи зазначене, рішення від 12.06.2025 щодо неврахування до страхового стажу періоду служби позивача з є необґрунтованим, а тому період строкової служби позивача з 13.12.1987 до 03.11.1990 підлягає врахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо спірного періоду роботи, а саме з 19.04.1991 по 01.01.1994, з 12.04.1994 по 05.03.2004, з 15.03.2010 по 01.04.2016, суд зазначає наступне.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.09.1985 (а.с. 13-18), позивач працював:

- у період з 19.04.1991 до 01.01.1994 на посаді водолаза - рятівника 3 та 2 класу спеціалізації СПС-3,

- у період з 12.04.1994 до 05.03.2004 на посаді водолаза 2 класу в Київській центральній міській рятувальній станції.

- у період з 15.03.2010 до 01.04.2016 на посаді водолаза ІІ класу ІІІ групи спеціалізації в ТОВ СпецПідводБуд -7.

Матеріалами справи підтверджується, що період роботи з 19.04.1991 до 01.01.1994 на посаді водолаза - рятівника 3 та 2 класу спеціалізації СПС-3, а також з 12.04.1994 до 05.03.2004 на посаді водолаза 2 класу в Київській центральній міській рятувальній станції відповідачем під час розгляду заяви від 03.06.2025 в повному обсязі зараховано до страхового стажу , що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.188 звоторн.стор-189). Права позивача на зарахування до страхового стажу зазначеного періоду не порушено відповідачем під час прийняття спірного рішення.

Разом із тим, період роботи з 15.03.2010 до 01.04.2016 у ТОВ СпецПідводБуд -7 відповідачем не зараховано в повному обсязі до страхового стажу позивача, оскільки відповідним розрахунком стажу підтверджується, що зараховано лише період з 01.03.2010 до 31.10.2010, з 01.03.2011 до 31.01.2012, з 01.09.2012 до 30.09.2012, по підприємству і.к. 32769375, що належить ТОВ СпецПідводБуд -7 (а.с.188 звоторн.стор-189).

Підстав для не зарахування до страхового стажу іншого періоду роботи у ТОВ «СпецПідводБуд-7» в якому позивач працював до 01.04.2016 спірне рішення не містить, відповідачем не обґрунтовано.

Разом із тим, період роботи позивача у ТОВ СпецПідводБуд -7 з 15.03.2010 до 01.04.2016 підтверджується записами у трудовій книжці позивача, а також даними Реєстру застрахованих осіб (а.с. 125 зворот.стор-126).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон України №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 24 Закону України №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Положеннями статті 62 Закону України №1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Як зазначено вище, згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до положень ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16). Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 по справі № 490/12392/16-а адміністративне провадження № К/9901/2310/18. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним також у постанові від 04.09.2018 у справі № 482/434/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.

Відповідно до правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, та певні протоколи до неї, і ця обставина з огляду на приписи ч.1 ст. 9 Конституції України, Закону України від 29.06.2004 року «Про міжнародні договори» свідчить про обов`язковість застосування національними судами України норм Конвенції.

ЄСПЛ у рішенні «Толстой-Мілославскій проти Сполученого Королівства» від 23.06.1995 року (скарга №18139/91), зазначає, що застосовуваний національний закон повинен відповідати критерію «якості», тобто щоб « він був доступним для всіх осіб, які мають до нього відношення, і досить чітко сформульованим для того, щоб вони могли - користуючись відповідною консультацією, якщо це необхідно, - передбачити ступінь, яка є розумною у сформованій ситуації, тих наслідків, які дана дія може спричинити за собою».

Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу спірний період роботи у ТОВ СпецПідводБуд -7 у повному обсязі з 01.03.2010 до 01.04.2016. Відсутність в Реєстрі застрахованих осіб доказів сплати підприємством страхових внесків не може бути підставою для неврахування зазначеного періоду роботи позивача, оскільки позивач позбавляється соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Враховуючи зазначене, період роботи ОСОБА_1 в ТОВ «СпецПідводБуд-7» з 01.11.2010 до 28.02.2011, з 01.02.2012 до 31.08.2012, з 01.11.2012 до 01.04.2016 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Стосовно підрахунку роботи позивача під водою на посаді водолаза, який враховується як робота на пільгових умовах за Списком №1 в спірний період, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ч.1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч.2 ч. 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно списків виробництв, робіт, посад і показників, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженими постановою Кабінетом Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, право на пенсію по віку на пільгових умовах по Списку № 1 мають: водолази та інші працівники зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин в рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2 750 годин та більше.

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 передбачено, що водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2 750 годин і більше мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умови праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до вимог п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку №637.

Відповідно до положень п.п.3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.

Крім того, судом враховується, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, а не працівника.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, яка відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом під час розгляду даної справи.

У даній справі Велика Палата Верховного Суду з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Крім того, суд зазначає, що Наказом Міністерства оборони України від 14.01.2014 №25, за реєстр.в Міністерстві юстиції України 24.02.2014 за №306/25083 було затверджено Інструкцію з водолазних робіт у Збройних Силах України.

Відповідно до Інструкції з водолазних робіт у Збройних Силах України водолаз - спеціаліст, допущений до спусків під воду встановленим порядком, що вміє виконувати роботи під водою у водолазному спорядженні відповідно до присвоєної кваліфікації; а особиста книжка водолаза - офіційний документ, що відображає практичну діяльність водолаза, його підготовку і перепідготовку за фахом, кваліфікацію, встановлену глибину занурення, характер виконуваних водолазних робіт, кількість годин перебування під водою з початку водолазної практики та інші додаткові відомості.

З набранням чинності зазначеним наказом від 14.01.2014 №25 було зазначено, що вважати такими, що не застосовуються у Збройних Силах України: "Руководство по водолазным работам в Сухопутных войсках", затверджене начальником інженерних військ Міністерства оборони СРСР від 30 квітня 1965 року; Правила водолазной службы ВМФ (ПВС ВМФ-85). Часть ІІІ Медицинское обеспечение водолазов Военно-Морского Флота раздел 1. Общие требования оказания медицинской помощи при профессиональных водолазных заболеваниях", затверджені наказом головнокомандувача ВМФ СРСР від 1985 року № 347; наказ командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 20 жовтня 2006 року № 300 "Правила водолазної служби ВМС ЗС України (ПВС ВМС ЗС України 2006, частина І)".

Відповідно до п.п. 6-8 Правил водолазної служби Військово-Морських Сил Збройних Сил України (ПВС ВМС ЗС України - 2006, ч. І) водолазні спуски та роботи відносяться до особо небезпечних, важких і шкідливих умов праці. Водолази кораблів, частин (з`єднань) і організацій, що здійснюють водолазні спуски, приймають участь в роботах, пов`язаних з особистим перебуванням у водолазній барокамері під тиском, з метою підтримання доброго фізичного стану забезпечу ються додатковим водолазним пайком у відповідності до діючого законодавства.

Облік часу перебування під водою і під підвищеним тиском у барокамерах ведеться у журналі водолазних робіт (додаток 2) та в особистій книжці водолаза (додаток 3). Журнал водолазних робіт є офіціальним документом для записів водолазних спусків та робіт, заповнення особистих книжок водолазів та сплати грошової винагороди водолазам. Грошова винагорода сплачується у відповідності до діючого законодавства на підста ві витягу з журналу водолазних робіт (додаток 4).

Відповідно до п.1.5 Відповідно до Інструкції з водолазних робіт у Збройних Силах України, затвердж. наказом Міністерства оборони України від 14.01.2014 №25, передбачено, що вислугу років на пільгових умовах враховується військовослужбовцям на посадах водолазів усіх найменувань та спеціальностей, а також лікарів спеціальної фізіології, водолазів спеціального призначення, які виконують роботу в умовах короткочасного або тривалого перебування під підвищеним тиском під водою або в барокамерах, на умовах, що визначаються цією Інструкції.

В даному випадку, судом враховується, що до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 надавалися дві особисті книжки водолаза, а саме № 64, видану позивачу 10.01.1988, а також № 116 від 31.12.2000.

Відповідно до записів особистої книжки водолаза №64 від 10.01.1988, позивачу під час проходження строкової служби було присвоєно 19.04.1988 кваліфікацію «інструктор ЛВД». В подальшому ОСОБА_1 присвоєно 16.11.1991 кваліфікацію водолаз 2кл.3гр.сп., а також 22.07.1999 присвоєно кваліфікацію водолаз 1 кл. 3 гр.сп. (а.с.23 зворотн.стор).

Таким чином на час початку водолазної практики позивача під час служби в армії та роботи водолаза та в подальшому, за професією «водолаз», застосовувався Список №1, який затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, Список №1, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162, та Список №1, який затверджено постановою КМУ від 16.01.2003р. №36, в яких було передбачено посаду «водолаз» та можливість призначення пенсії на пільгових умовах (водолази, старші водолази, водолазні старшини, інструктори по водолазній справі - абз. 1 розд. ХХІ «Загальні професії» Постанови №1173; водолази і інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше - п. 465 розд. ХХІІІ «Загальні професії» Постанови №162; водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації робіт та інші працівники, зайняті роботою під водою, у тому числі в умовах підвищеного атмосферного тиску, не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць), або час перебування яких під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше - п. 23-2 розд. ХХІІІ Постанови №36).

Міністерство праці та соціальної політики України в листі від 03.03.2000 №01-3/490-02-6 надало роз`яснення, що пільговий стаж водолазів обчислюється таким чином, якщо час перебування під водою з початку водолазної практики становить менше 2750 годин, то в стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховуються ті місяці, коли час роботи під водою становить не менше 275 годин на рік (25 годин на місяць).

Якщо час перебування під водою з початку водолазної практики становить 2750 годин і більше, то час перебування під водою з початку водолазної практики протягом 2750 годин відповідає 10 рокам пільгового стажу.

Відповідно до п.2 постанови Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати і Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок» від 19.01.1961 №35/2, особиста книжка водолаза є документом, що засвідчує кваліфікацію водолаза, встановлену глибину занурення, проходження водолазної служби, кількість годин перебування під водою, характер виконаних водолазних робіт, результати щорічних перевірок знань за спеціальністю та вимог безпеки, а також є підставою для виплати одноразової грошової винагороди за тривале перебування під водою з початку водолазної практики та оформлення пільгової пенсії.

Варто зазначити, що абз. 1 розд. ХХІ «Загальні професії» постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та пільгових розмірах» до прийняття постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», а також прийнятого в подальшому постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» не встановлено годинного цензу, досягнення якого є необхідною умовою для зарахування періодів роботи на посаді водолаза до пільгового стажу за Списком №1

Слід зазначити, що всі дані стосовно кваліфікації позивача як водолаза, встановлену глибину занурення, проходження водолазної служби, кількість годин перебування під водою, характер виконаних водолазних робіт, результати щорічних перевірок знань за спеціальністю та вимог безпеки відображено у особистій книжці водолаза, а саме № 64 від 10.01.1988.

Записи в особистій книжці водолаза №64 від 10.01.1988 свідчать, що з травня 1988 року до жовтня 1990 року відображено часи виконання позивачем водолазних робіт, а також в період роботи на посаді водолаза рятівника 3 та 2 класу спеціалізації СПС-3 у Київській центральній водолазній станції в період з 19.04.1991 до 01.01.1994, а також у Київській центральній міській рятувальній станції (перейменована у КП «Плесо») в період з 12.04.1999 до 31.12.1999.

Суд зазначає, що особиста книжка водолаза №64 від 10.01.1988, яка наявна в пенсійній справі позивача, містить інформацію про дату закінчення позивачем 19.04.1988 водолазної шкоди або водолазних робіт, а також повну інформацію про водолазні роботи, кількість годин, в які позивач перебував під водою та виконував відповідні роботи водолаза, починаючи із травня 1988 року до грудня 2000 року (а.с.141-152).

Зазначена особиста книжка водолаза відображає інформацію про час перебування позивача під водою, характеристика роботи, зокрема, аварійно-рятівні, підводно-технічні, транспортувальні роботи із відображенням годин перебування позивача під водою. Записи скріплені підписами уповноважених осіб, скріплені печатками.

Підстав для неврахування записів у особистій книжці водолаза відповідач у спірному рішенні не зазначив, у розрахунку стажу відсутнє зарахування часів перебування позивача під водою згідно записів особистої книжки водолаза №64 від 10.01.1988 в період з травня 1988 р. до грудня 2000р.

Таким чином відповідач зобов`язаний врахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 час роботи по посаді водолаза та водолазної практики, яка розпочалася у позивача під час проходження військової служби з 01.05.1988 до 31.10.1990, а також з 19.04.1991 до 01.01.1994, з 12.04.1999 до 31.12.1999 та здійснити належний підрахунок часу роботи позивача відповідно до змісту особистої книжки водолаза №64 від 10.01.1988.

Крім того, позивачем до матеріалів пенсійної справи разом із заявою про призначення пенсії, позивачем крім особистої книжки водолаза №64, додатково надавалися особиста книжка водолаза №116, довідка №199 від 05.10.2020, видана КП Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва Плесо (далі - довідка №199 від 05.10.2020), завірені копії наказів про затвердження результатів атестації робочих місць водолазного персоналу за умовами праці №27-К (а) від 18.03.1996, №21-а від 20.03.2001, №45 від 15.03.2006, №43 від 11.04.2011, №188 від 07.11.2017, №42/2/11783 від 10.11.2017 Висновок якості проведення атестації робочих місць у КП Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва Плесо від 22.02.2012 №15-1371, Протокол №7 ТОВ СпецПідводБуд - 7 від 01.12.2011, завірена копія висновку якості проведення атестації робочих місць в ТОВ СпецПідводБуд - 7 №15-1351 від 23.01.2012.

Як зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що з 12.04.1994 до 20.08.2001 позивач працював на посаді водолаза 2 класу в Київській центральній міській рятувальній станції, про що здійснено запис у трудовій книжці позивача.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15.10.1996 №1641 Київська міська рятувальна станція реорганізована шляхом приєднання до Державного комунального підприємства Плесо.

Державне комунальне підприємство Плесо розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 08.04.2008 №502 перейменовано в Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва Плесо.

Суд зазначає, що в пенсійній справі позивача наявна особиста книжка водолаза №116, видана позивачу ДКП «Плесо» 31.12.2000 (а.с.174-181). У зазначеній книжці водолаза міститься інформація про проходження спеціального навчання та отримання 16.11.1991 кваліфікації - водолаз 2кл. 3 гр. спец., а також отримання 22.07.1999 кваліфікації - водолаз 1 кл. 3 гр.спец.

Відображена інформація у особистій книжці водолаза №116 і про термін перебування під водою позивача як згідно записів особистої книжки водолаза №64, виданої 10.01.1988 ВЧ № НОМЕР_3 в період з 1988-2000 р.р. становить 2085 год.30 хв. (а.с.177), а також інформація про облік часу знаходження під водою з 2001 року до 2003 року у ДКП «Плесо».

Суд враховує, що позивачем до матеріалів пенсійної справи додатково надано довідку №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо» відповідно до якої в період з 1991 року до 2003року час перебування під водою з початку водолазної практики становить 1996 годин (а.с. 192 зворотн. Стор - 195).

Про наявність в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 зазначеної довідки, починаючи з жовтня 2020 року, свідчить зміст листа ГУ ПФУ в м.Києві від 26.10.2020 (а.с.109 зворотн.стор - 110).

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що у ГУ ПФУ в Сумській області на час розгляду заяви позивача в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 були в наявності особисті книжки водолаза №64 та №116, які містять повну інформацію про час перебування позивача під водою з початку водолазної практики, в саме з травня 1988 року до грудня 2003 року, наявна додаткова довідка №199 від 05.10.2020, видана КП «Плесо» відповідно до якої в період з 1991 року до 2003року час перебування під водою з початку водолазної практики становить 1996 годин, що повністю спростовує висновки ГУ ПФУ в Сумській області про перебування позивача під водою з початку водолазної практики виключно 371 годину.

Так, у розрахунку стажу позивача (а.с.188 звоторн.стор-189) відповідачем зазначено кількість годин, які зараховані як робота на посаді водолаза.

Зокрема, відповідач період роботи на посаді водолаза - рятівника 3 та 2 класу спеціалізації СПС-3 врахував 59 годин, а на посаді водолаза 2 класу в Київській центральній міській рятувальній станції у кількості 312 годин, і не зарахував жодної години на посаді водолаза ІІ класу ІІІ групи спеціалізації в ТОВ СпецПідводБуд -7. Таким чином загальна кількість роботи на посаді водолаза становить 371 година, про що зазначені у спірному рішенні.

Висновки ГУ ПФУ в Сумській області про наявність у ОСОБА_1 лише 371 годин роботи на посаді водолаза, про що зазначено у спірному рішенні, судом визнаються безпідставними, необґрунтованими, не підтверджені матеріалами справи, а навпаки спростовуються матеріалами справи, оскільки суперечать змісту особистої книжки водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000, відповідачем не доведені при прийнятті спірного рішення, відзиву на позов ГУ ПФУ в Сумській області взагалі не надало.

Зазначене свідчить, що відповідач зобов`язаний здійснити належний підрахунок часу перебування позивача під водою у годинах з початку водолазної практики, також відповідно до даних особистої книжок водолаза №116, які містять повну інформацію про час перебування позивача під водою з початку водолазної практики, із додатковим врахуванням змісту довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо».

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме з 01.01.2004 по 05.03.2004, суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи наступне.

В даному випадку, особиста книжка водолаза №116 не містить інформацію про виконання позивачем робіт під водою взагалі у 2004 році, оскільки відсутні відповідні записи. Відсутні такі записи і згідно довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», оскільки зазначено про виконання позивачем відповідних робіт під водою на посаді водолаза до грудня 2003року.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування спірного періоду роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у ТОВ «Спецпідводбуд-7» з 15.03.2010 до 01.04.2016, суд відмовляє у їх задоволенні, виходячи із наступного.

Судом враховується, що особиста книжка водолаза №116 від 31.12.2000 не містить інформацію про виконання позивачем робіт під водою взагалі у 2012-2016 р.р, оскільки відсутні відповідні записи., а тому підстав для здійснення підрахунку періоду роботи у ТОВ «СпецПідводБуд-7» у пільговому обчисленні за зазначений період, а час роботи в ТОВ «СпецПідводБуд-7» підлягає включенню виключно до страхового стажу, про що судом зазначено вище.

В даному випадку, записи в особистій книжці водолаза №116 від 31.12.2000 містить інформацію про роботу позивача під водою у період з 2010 до 2011 роки у ТОВ «СпецПдводБуд-7», а тому відповідач повинен підрахувати пільговий стаж позивача згідно даних особистої книжки водолаза №116 від 31.12.2000 до грудня 2011року.

Стосовно неврахування періодів роботи згідно протоколу № 7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7», про що зазначено у спірному рішенні, суд зазначає наступне.

В даному випадку, даний документ є протоколом засідання атестаційної комісії за результатами атестації робочих місць водолазної служби ТОВ «СпецПідводБуд-7». Таку атестацію робочого місця позивача було проведено згідно особистої книжки водолаза №116 від 31.12.2000 з початку водолазної практики на ТОВ «СпецПідводБуд-7» у зазначено, що позивач відпрацював під водою 642 год. 05 хв. Зазначено, що ОСОБА_1 відпрацював у 2010 році 404 год. 30 хв., а у 2011 році 237 год. 35 хв.

Таким чином наданий документ відображає інформацію про проведення атестації робочого місця позивача на посаді водолаза, міститься додаткову інформацію про час перебування позивача під водою. Даний документ підписано членами атестаційної комісії, а саме головним інженером, інженером з охорони праці та техніки безпеки, виконавчим директором, лікарем-фізіологом, водолазним фахівцем, офіс-менеджером, копія документа завірена уповноваженою особою та скріплена початковою підприємства.

Суд зазначає, що ГУ ПФУ в Сумській області, незважаючи на формальну невідповідність оформленню такого документу згідно довідки за формою Додатку №5 затвердж. постановою КМУ від 12.08.1993 №637, не звільняється від обов`язку здійснити підрахунок часу по посаді водолаза згідно особистої книжки водолаза №116 від 31.12.2000, в якій міститься інформація, в т.ч. і за період роботи у ТОВ «СпецПідводБуд-7», а також врахувати протокол №7 від 01.12.2011 про проведення атестації робочого місця позивача, який додатково містить і інформацію про перебування позивача під водою на посаді водолаза у 2010 -2011р.р.

У спірному рішенні взагалі відсутні докази того, що відповідач здійснив такий підрахунок на підставі записів особистої книжки водолаза, як за №6 від 10.01.1988, так і за №116 від 31.12.2000, дослідив зміст довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протокол №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» про проведення атестації робочого місця.

Стосовно вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дати звернення за її призначенням, а саме з 03.06.2025, суд зазначає наступне.

Статтями 80-85 Закону України Про пенсійне забезпечення у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія призначення пенсії використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В даному випадку, відповідачем під час розгляду заяви взагалі не зараховувалися періоди як до страхового, так і пільгового стажу, не було здійснено відповідного належного підрахунку страхового та пільгового стажу за Списком №1 під час виконання робіт під водою на посаді водолаза, про що зазначено вище.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що дату призначення пенсії позивача в даному випадку визначено чинним законодавством.

Так, в відповідно до ст. 83 Закону України Про пенсійне забезпечення пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд зазначає, що із врахуванням п. 1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV позивачу під час прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах також має бути врахована дата призначення пенсія з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку із врахуванням дати подання заяви позивача від 03.06.2025.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести виплату нарахованої пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії, а саме з 03.06.2025, суд зазначає наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Отже заявлена позовна вимога щодо провести виплату не нарахованої пенсії, і яка взагалі не призначена позивачу за результатом розгляду заяви позивача, а тому є передчасною, заявленою не майбутнє та задоволенню не підлягає. У даному випадку ГУ ПФУ в Сумській області взагалі заперечується наявність у позивача пільгового стажу за Списком№1, а також право позивача на призначення пенсії.

Враховуючи вищезазначене, для повного захисту порушеного права позивача, суд у відповідності до ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зазначає, що належним способом захисту порушених прав є скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №38 від 12.06.2025.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період строкової служби з 13.12.1987 до 03.11.1990, а також період роботи в ТОВ «СпецПідводБуд-7» з 01.11.2010 до 28.02.2011, з 01.02.2012 до 31.08.2012, з 01.11.2012 до 01.04.2016 та здійснити належний підрахунок пільгового стажу позивача за Списком №1, а саме підрахувати час перебування ОСОБА_1 під водою у годинах з початку водолазної практики, починаючи з 01.05.1988 до 31.12.2011(включно), відповідно до даних особистих книжок водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000 , а також довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протоколу №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» про проведення атестації робочого місця.

Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2025 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу період строкової служби з 13.12.1987 до 03.11.1990, а також період роботи в ТОВ «СпецПідводБуд-7» з 01.11.2010 до 28.02.2011, з 01.02.2012 до 31.08.2012, з 01.11.2012 до 01.04.2016, а також із врахуванням часу перебування ОСОБА_1 під водою у годинах з початку водолазної практики, починаючи з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно), відповідно до даних особистих книжок водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000 , а також довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протоколу №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» про проведення атестації робочого місця та прийняти рішення за результатом розгляду заяви від 03.06.2025 із врахуванням висновків суду по даній справі.

Так, суд зазначає, що підрахунок фактичного часу перебування позивача під водою на посаді водолаза, а також здійснення відповідного підрахунку періоду часу у годинах на посаді водолаза покладено на територіальний орган ПФУ за наявності поданих до пенсійної справи документів, не вибірково, а в повному обсязі, що не було здійснено відповідачем.

Суд звертає увагу ГУ ПФУ в Сумській області на обов`язок належним чином розгляду заяви позивача під час виконання судового рішення, враховуючи наявні документи в пенсійній справі позивача.

Відповідач під час виконання судового рішення зобов`язаний дослідити належним чином документи, які містять інформацію про час перебування позивача під водою в період початку водолазної практики з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно) не вибірково, а згідно первинних документів позивача, які наявні в пенсійній справі позивача.

Зокрема, під час розгляду заяви ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язаний здійснити підрахунок пільгового стажу позивача за Списком №1, а саме підрахунок часу перебування ОСОБА_1 під водою у годинах з початку водолазної практики, починаючи з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно), інформація про які міститься у особистих книжках водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000, а також довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протокол №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7», які ГУ ПФУ в Сумській області взагалі досліджувалися.

Наданий протокол №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» містить інформацію про атестацію на підприємстві робочого місця позивача, при цьому додатково містить інформацію про час перебування позивача під водою, яка відображена згідно даних особистої книжки водолаза, яку, як зазначено вище, ГУ ПФУ в Сумській області взагалі не досліджував.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким прийнято спірне рішення та відмовлено у призначенні пенсії, суму судового збору, сплачену при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання рішення неправомірним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №38 від 12.06.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_4 ) до страхового стажу період строкової служби з 13.12.1987 до 03.11.1990, а також період роботи в ТОВ «СпецПідводБуд-7» з 01.11.2010 до 28.02.2011, з 01.02.2012 до 31.08.2012, з 01.11.2012 до 01.04.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) здійснити належний підрахунок пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_4 ) за Списком №1 за період з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно), а саме підрахувати час перебування ОСОБА_1 під водою у годинах з початку водолазної практики, починаючи з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно), відповідно до даних особистих книжок водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000, а також довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протоколу №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» про проведення атестації робочого місця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_4 ) від 03.06.2025 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу період строкової служби з 13.12.1987 до 03.11.1990, а також період роботи в ТОВ «СпецПідводБуд-7» з 01.11.2010 до 28.02.2011, з 01.02.2012 до 31.08.2012, з 01.11.2012 до 01.04.2016, а також із врахуванням часу перебування ОСОБА_1 під водою у годинах з початку водолазної практики, починаючи з 01.05.1988 до 31.12.2011 (включно), відповідно до даних особистих книжок водолаза №64 від 10.01.1988 та №116 від 31.12.2000, а також довідки №199 від 05.10.2020, видану КП «Плесо», протоколу №7 від 01.12.2011 ТОВ «СпецПідводБуд-7» про проведення атестації робочого місця та прийняти рішення за результатом розгляду заяви від 03.06.2025 із врахуванням висновків суду по даній справі.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета