Справа № 600/819/25-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/819/25-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 (відповідачів) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.12.2024 року про призов на військову службу під час мобілізації в частині призову на військову службу по мобілізації та направлення для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2024 № 357, у частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виключення з військового обліку ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції станом на 22.04.2024 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з військового обліку ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції станом на 22.04.2024 року.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 16.04.2025 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що в даному випадку, на момент видання наказу про призов, позивач підлягав виключенню з військового обліку у зв`язку з наявністю непогашених судимостей за тяжкі злочини. Невиконання ТЦК та СП свого обов`язку призвело до видання незаконного наказу про призов особи, яка не підлягала призову на військову службу за мобілізацією на загальних підставах (враховуючи протиправну невичерпаність процедури виключення з обліку).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на момент призову позивача були внесені зміни в порядок №560 щодо призову на військову службу. Так, до складу військових команд включаються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я, не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами професійно-психологічного відбору відповідають вимогам проходження військової служби у визначеному виді, окремому роді військ (сил).

Зазначає, що призов ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 3.12.2024 є незворотним, тобто таким, що вже відбувся, а визнання процедури призову ІНФОРМАЦІЯ_5 протиправною не спричинює відновлення попереднього становища позивача, призваного на військову службу.

Вважає, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення не дотримано вимог частини п`ятої статті 242 КАС України стосовно врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в пункті 56 постанови Верховного Суду від 05.02.2025 по справі № 160/2592/23.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.09.2011 р. ОСОБА_1 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

16.12.2011 р. ОСОБА_1 був засуджений Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

19.06.2012 р. ОСОБА_1 засуджений Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

18.09.2015 р. ОСОБА_1 засуджений Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

24.06.2016 р. ОСОБА_1 засуджений вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 1, 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Позивач у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попередній вироком вчинив новий злочин і 16.03.2021 р. засуджений Чернівецьким апеляційним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.03.2024 року по справі 686/7248/24 враховано, що ОСОБА_1 , є повнолітньою особою і понад два рази засуджувався за умисні тяжкі злочини до покарання у виді позбавлення волі. Під час відбування покарання 73 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав, характеризується негативно, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених, тому його поведінка під час відбування покарання свідчить, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечними для суспільства. Строк відбуття покарання спливає 22.04.2024 і в цей день засуджений підлягає звільненню з місць позбавлення волі. За таких обставин вказаною постановою суду відносно засудженого ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки, починаючи з 22 квітня 2024 року і встановлено ОСОБА_1 наступні обмеження:

- заборонити вихід з будинку за місцем проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

- заборонити відвідувати торгівельні заклади де продають спиртні напої на розлив;

- заборонити виїзд в особистих справах за межі району проживання без дозволу уповноважених осіб Національної поліції;

- зобов`язати з`являтись для реєстрації у відділ поліції за місцем проживання в першу та останню суботу кожного місяця з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв

Згідно довідки про звільнення серії ХМЛ № 25400, позивач раніше судимий 5 разів, звільнений з ДУ "Райківецька виправна колонія №78" з 22.04.2024 р. і прямує до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

22.10.2024 р. довідкою військово-лікарської комісії позивача визнано придатним до військової служби. В картці обстеження та медичного огляду відсутні результати загального аналізу крові та обстеження травматологом, стоматологом та дерматовенерологом.

Згідно поіменного списку позивача відправлено до В/Ч НОМЕР_1 для проходження військової служби.

16.12.2024 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 , позивача зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

17.01.2025 р. наказом командира в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади. На підставі ухвали Івано-Франківського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.01.2025 р. по справі № 344/846/25 позивача визнано підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та застосовано покарання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань №12".

Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ).

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - положення №154).

Відповідно до п.1 вказаного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з частиною 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період (пункт 3 Порядку №1487).

Пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній з 12.11.2011 по 18.05.2024 під час відбування покарань позивачем) встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Статтею 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.

Так, пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на 14.05.2024) передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024, редакція частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.

За змістом частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом з 18.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Крім того, 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Згідно із пунктом 4 розділу «Загальні питання» Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Отже, з 18.05.2024 редакція частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Більше того, з цього часу передбачена можливість призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі, за вчинення тяжкого злочину.

За чинними нормами статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не підлягає виключенню з військового обліку, відтак є військовозобов`язаним та повинен бути на військовому обліку в органі територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Апеляційний адміністративний суд акцентує увагу на тому, що законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави.

Колегія суддів відмічає, що у зв`язку із внесенням змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звужено коло підстав для виключення з військового обліку.

Метою таких змін було розширення кола осіб щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.

Суд апеляційної інстанції вказує, що внесені до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зміни поширюють свою дію на всю територію України і розповсюджується на осіб, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин.

З урахуванням наведеного, апеляційний адміністративний суд зазначає, що судом першої інстанції не вірно застосовано положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оскільки, позивача було визнано придатним до військової служби за станом здоров`я, а наявність судимості не є підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у ІНФОРМАЦІЯ_4 були підстави для призову ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації.

Таким чином, при винесенні рішення по справі судом першої інстанції не було застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин приписи пункту 2 Порядку № 560, а отже оскаржуване судове рішення не відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

Таким чином, вимога про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.12.2024 року про призов на військову службу під час мобілізації не підлягала задоволенню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на момент видання наказу про призов, позивач не підлягав виключенню з військового обліку у зв`язку з наявністю непогашених судимостей за тяжкі злочини.

Колегія суддів також зазначає, що згідно останнього аркуша позовної заяви представником позивача зазначено про додавання до позовної заяви копії військового квитка. Згідно копії військового квитка серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 видано 23.10.2024 військовий квиток.

Також згідно розділу VI Відмітки про військовий облік військового квитка серія НОМЕР_2 зазначено, що ОСОБА_1 , взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 саме 23.10.2024.

Поряд з цим, згідно доданого до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_7 на позовну заяву копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.12.2024 №320 (наявна в системі Електронний суд) вказано наступне: Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 Про загальну мобілізацію нижче поіменованих військовозобов`язаних, що перебувають на військовому обліку в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, призвати на військову службу по мобілізації: солдата ОСОБА_2 , 1995 p.н., BOC НОМЕР_3 ;

Вищезазначених військовозобов`язаних ЗНЯТИ з 13 грудня 2024 року з військового обліку та направити для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, згідно з наявними в матеріалах судової справи доказами (копія військового квитка, копія витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.12.2024 № 320), ОСОБА_1 перебував на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 з 23.10.2024 по 13.12.2024.

Тобто, висновки суду першої інстанції про те, що відповідач починаючи з 2011 року по 2024 рік (період відбування покарань позивачем) не виключив позивача з військового обліку, що суперечить Порядку №1487, Додатку 31 Порядку №1487, Закону №2232-ХІІ, є безпідставними, оскільки матеріали судової справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 2011 року по 22.10.2024.

Зазначене свідчить про те, що судом першої інстанції, неналежно досліджено докази по справі, а отже оскаржуване рішення суду не відповідає критеріям законності та обгрунтованості.

З огляду на викладене вище, вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.12.2024 року про призов на військову службу під час мобілізації в частині призову на військову службу по мобілізації та направлення для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 не підлягала задоволенню.

Відповідно, вимога про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2024 № 357, у частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду ОСОБА_1 не підлягала скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.