Справа № 420/39342/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/39342/24
Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітов А.І..,

Єщенко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7 травня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» звернулось до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11962632/44953545 від 25.10.2024р.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №24 від 31.03.2024р., датою її подання на реєстрацію.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №11962632/44953545 від 25.10.2024р..

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» №24 від 31.03.2024р., датою її фактичного подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ (65006, м.Одеса, вул. Балківська, буд.52; ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» (65006, м.Одеса, вул.Балківська, буд.52; ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20коп.

2.05.2025р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява від повноважного представника позивача, в якій останній просив суд ухвалити додаткове рішення по справі №420/39342/24, та стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 7 травня 2025р., заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/39342/24 задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у справі №420/39342/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення №11962632/44953545 від 25.10.2024р. про відмову в реєстрації податкової накладної №24 від 31.03.2024р.; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» №24 від 31.03.2024р., датою її фактичного подання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» (65006, м.Одеса, вул. Балківська, буд.52; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» (65006, м.Одеса, вул. Балківська, буд.52; ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, Головним управлінням ДПС в Одеській області було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм права, просили рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому суд вважав за можливе зменшити розмір таких витрат до 3000,00 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу вважав пропорційним до предмета спору, вказуючи на обґрунтованість заяви позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу та що вказані витрати є документально підтвердженими, реальними та співмірними.

Апеляційна скарга Головним управлінням ДПС в Одеській області мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Скаржниками зазначено про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, на підтвердження чого зроблено посилання на практику вирішення судами питання про розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Судова колегія, не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на корить позивача витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.2-7 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом , їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 17.03.2020р. по справі №820/3308/17, від 4.08.2020р. по справі №810/3213/16.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позиція суду першої інстанції щодо документального підтвердження понесених позивачем витрат на надання правничої допомоги ґрунтується на наданні позивачем, у тому числі, акту приймання-передачі правничої допомоги від 1.05.2025р..

Втім судовою колегією встановлено, що акт приймання-передачі правничої допомоги від 1.05.2025р. не є документом, який підтверджує обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також їх вартість.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 8 січня 2024р. а саме відповідно до п.5.4 в якому зазначено: «вартість послуг та додаткові витрати Виконавця сплачуються Змовником у безготівковій формі у національній грошовій валюті гривні на поточний рахунок Виконавця протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту відправлення Замовнику відповідного рахунку

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, оскільки позивачем та його представником не надано документів, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Колегія суддів зауважує, що відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є таким, що, серед іншого, обмежує відповідачів у реалізації їх права на подання заяви про зменшення заявлених до стягнення витрат з мотивів їх неспівмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За вказаних обставин, зважаючи на відсутність документального підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача понесених ним витрат на надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись 139, 241, 242, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - задовольнити.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 7 травня 2025р. - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕЙНИЙ ЦЕНТР ОДЕСИ» про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко