Справа № 560/1885/25
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1885/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

27 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2025 щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 06.01.2025 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20.11.1987 по 25.05.1995 та з 25.07.1996 по 01.01.1999.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 27.03.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2025 №57 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.11.1987 по 25.05.1995 та з 25.07.1996 по 01.01.1999, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17.09.1982.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву з 20.11.1987 по 25.05.1995 та з 25.07.1996 по 01.01.1999 від 06.01.2025 про призначення пенсії та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що досягнувши 60-річного віку, позивач 06.01.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_2 від 17.09.1982 з 20.11.1987 по 25.05.1995, оскільки неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці при звільненні з роботи, а в уточнюючій довідці від 09.10.2024 №А-2087/01.01-18/20241 по батькові не відповідає паспортним даним та відсутня інформація про звільнення з роботи) згідно акту перевірки від 12.12.2024 №2200-1102/1/7315 за періоди роботи з 01.12.1987 по 31.12.1989 по батькові не відповідає паспортним даним (до страхового стажу зараховано період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- періоди роботи з 25.07.1996, і оскільки, відсутній запис про звільнення з роботи (стаж зараховано згідно даних реєстру застрахованих осіб з 01.01.1999).

За підрахунком відповідача страховий стаж позивача становить 25 років 3 місяці 18 днів із необхідних 31.

Вважаючи протиправним рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.

Необхідний страховий стаж, згідно статті 26 Закону №1058-ІV становить 31 рік.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 по 31 грудня 2027 - від 24 до 34 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Слід також зазначити, що абзацом 2 статті 56 Закону №1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи1 на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).

Відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.

Поряд з цим, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб,

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Водночас, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Як встановив суд першої інстанції, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 06.01.2025, згідно паспортних даних, ОСОБА_1 досягла віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечується сторонами.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що згідно з наданими до документами, страховий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 18 днів.

До страхового стажу не зараховано період роботи оскільки існують невідповідності в первинних документах:

- періоди роботи згідно трудової книжки від 17.09.1982 №6786961 з 20.11.1987 по 25.05.1995, оскільки неможливо ідентифікувати назву підприємства на печатці при звільненні з роботи, в уточнюючій довідці від 09.10.2024 №А-2087/01.01-18/2024 по батькові не відповідає паспортним даним заявниці та відсутня інформація про звільнення з роботи, згідно акту перевірки від 12.12.2024 №2200-1102/1/7315 за періоди роботи 3'01.12.1987 по 31.12.1989 по батькові не відповідає паспортним даним заявниці (до страхового стажу зараховано період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- періоди роботи з 25.07.1996, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи (стаж зараховано згідно даних реєстру застрахованих осіб з 01.01.1999).

За наданими документами право на призначення пенсії за віком заявник матиме при досягненні 63 років, тобто з 14.09.2027.

Разом з тим встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.09.1982 з 20.11.1987 позивача затверджено секретарем комітету комсомолу швейної фабрики та звільнено з 25.05.1995.

На підтвердження роботи у вищевказаний період, позивач надала відповідачу довідки від 09.10.2024 №Х-2086/01.01-18/2024, №А-2087/01.01-18/2024, видані Державним архівом Хмельницької області, у яких містяться відомості про нараховану мені заробітну плату за вищевказаний період роботи та підтверджено достовірність запису [про призначення на посаду секретаря, а саме, вказано, що на цю посаду позивач призначена рішенням бюро Кам`янець-Подільського міськкому ЛКСМ України Хмельницької області від 26.11.1987. Інформація про дату та номер протоколу, яким позивача обрано на посаду, відповідає запис за №8 гр.4 трудової книжки.

Довідки видані на підставі первинних документів переданих на зберігання до архіву.

Достовірність записів за спірний період роботи підтверджено довідкою підприємства від 21.10.2024 №01-05/245, виданою за зверненням позивача, яку відповідач до уваги не взяв.

Період роботи з 25.07.1996 по 01.01.1999 у Віньковецькому управлінні соціального захисту населення на посаді соціального працівника по обслуговуванню одиноких престарілих громадян відповідач не зарахував через те, що до трудової книжки не внесено запис про звільнення з роботи, хоча, період роботи з 01.01.1999 у цьому ж управлінні відповідачем зараховано відповідно до даних персоніфікованого обліку.

На сторінці 20 трудової книжки позивача управлінням соціального захисту населення проставлено запис за №7 про звільнення з посади соціального робітника з 01.08.2013.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, наявні в трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивачки.

При цьому, відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Як вірно звертає увагу суд першої інстанції, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що період роботи позивача з 20.11.1987 по 25.05.1995 та з 25.07.1996 по 01.01.1999, зазначені у трудовій книжці серії НОМЕР_3 неправомірно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, а тому обґрунтовано вважав, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.01.2025 №57 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 06.01.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.