Справа № 420/36383/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36383/24

Категорія: Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:17.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року по справі №420/19823/23, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 5 383,05 грн.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 року по справі №420/19823/23, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному розмірі 612 425,82 грн, у тому числі:

v грошове забезпечення (основні та додаткові видів грошового забезпечення) за період з 01 лютого 2020 року до 21 січня 2022 року обчислене з урахуванням: посадового окладу в розмірі 9 250,00 грн (з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року), в розмірі 9 990,00 грн (з 01 січня 2021р по 16 липня 2021 року), в розмірі 17 980,00 грн (з 17 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року), в розмірі 19 650,00 грн (з 01 січня 2022 року по 21 січня 2022 року); окладу за військове звання в розмірі 1 770,00 грн (з 01 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року), в розмірі 1 910,00 грн (з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року) в розмірі 2 080,00 грн (з 01 січня 2022р по 21 січня 2022 року); надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням (з 01 лютого 2020 року по 23 жовтня 2020 року), в розмірі 50% перерахованого посадового окладу (з 24 жовтня 2020 року по 21 січня 2022 року); надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (з 01 лютого 2020 року по 16 липня 2021 року), в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (з 17 липня 2021 року по 21 січня 2022 року); премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу (за лютий 2020 року), в розмірі 80% перерахованого посадового окладу (за березень 2020 року), в розмірі 95% перерахованого посадового окладу (за квітень 2020 року), в розмірі 100% перерахованого посадового окладу (за травень - червень 2020 року), в розмірі 100% перерахованого посадового окладу (за травень - червень 2020 року), в розмірі 90% перерахованого посадового окладу (за липень 2020 року), в розмірі 100% перерахованого посадового окладу (за серпень - жовтень 2020 року), в розмірі 130% перерахованого посадового окладу (з 01 листопада 2020 року по 16 липня 2021 року), в розмірі 45% перерахованого посадового окладу (з 17 липня 2021 року по 21 січня 2022 року);

v грошова допомога для оздоровлення за 2020 - 2022 роки в розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого у 2020 році з урахуванням посадового окладу в розмірі 9 250,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 770,00 грн., надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованих посадового окладу та окладу за військовим званням, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 80% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 75% перерахованого посадового окладу, обчисленого у 2021 році з урахуванням посадового окладу в розмірі 17 980,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 1 910,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу, обчисленого у 2022 році з урахуванням посадового окладу в розмірі 19 650,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 2 080,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу;

v матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2021 роки обчислена з урахуванням у 2020 році 250% від посадового окладу встановленого в розмірі 9 250,00 грн, у 2021 році 70% від посадового окладу, встановленого в розмірі 17 980,00 грн;

v грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 19 650,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 2 080,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу;

v одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, обчислена з урахуванням посадового окладу в розмірі 19 650,00 грн, окладу за військове звання в розмірі 2 080,00 грн, надбавки за вислугу років в розмірі 50% перерахованого посадового окладу, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% перерахованого посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 50% перерахованих посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 45% перерахованого посадового окладу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі №420/19823/23 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до Постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі Постанова №704), та здійснити виплату різниці з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання рішення суду №420/19823/23 в/ч НОМЕР_1 виплатила перераховане грошове забезпечення у сумі 5 383,05 грн. Позивач не погоджаюсь із розрахунком виплаченого грошового забезпечення звернувся із цим позовом.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що рішення в/ч НОМЕР_1 було виконано в повному обсязі. Зокрема, при визначенні розміру додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби та премія) в/ч НОМЕР_1 діяла відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України в межах повноважень, визначених ст. 51 БК України та ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) в спосіб визначений Постановою №704, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260).

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 різниці між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01 лютого 2020 року. по 21 січня 2022 року включно одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі №420/19823/23, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення у сумі 5 383,05 грн.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року включно, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки і додаткової відпустки як учаснику бойових дій, які були виплачені у вказаному періоді, обчислених на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року по справі №420/19823/23, та раніше нарахованими і виплаченими сумами грошового забезпечення в загальному у сумі 612 425,82 грн.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- застосовуючи правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 можна зробити висновок, що з огляду на дату подання позовної заяви 24 листопада 2024 року у справі №420/36383/24 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, а також те, що позивач звільнений наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 18 січня 2022 року №54т, позивачем пропущений строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою;

- в даному випадку права позивача на отримання достатнього рівня грошового забезпечення залишаються не порушеними, так як в/ч НОМЕР_1 виконала перерахунок грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі №420/19823/23 в межах своїх дискреційних повноважень, визначених п.5 Постанови №704, п.2 Розділу VI та п.2 Розділу XVI порядку №260, та одночасно обмежених вимогами ст. 51 БК України та п.5 Постанови №704, п.2 Розділу VI та п.2 Розділу XVI Порядку №260.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року по справі №420/19823/23 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2024 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року по справі №420/19823/23, залишено без змін.

На виконання рішення відповідачем здійснено виплату у сумі 5 383,05 грн.

Відповідачем при здійсненні перерахунку на виконання рішення суду, зменшено відсотковий розмір додаткових складових грошового забезпечення.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що зменшуючи вище зазначені виплати посилається на ст. 51 Бюджетного кодексу України, але суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Відповідно до наданого перерахунку грошового забезпечення, відповідачем не заперечується, що після перерахунку грошового забезпечення за новими посадовим окладом та окладом за військове звання, з урахування відсоткового значення додаткових видів грошового забезпечення, які отримувались під час проходження служби, позивачу належить до виплати 612 957,97 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахуванню та виплаті на користь позивача підлягають суму в межах позовних вимог відповідно до ч. 2, 3 ст.9 КАС України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінет Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ч.ч.1-3 ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

01 березня 2018 року набула чинності Постанова №704, якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання:

1) установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1 - 11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1 - 5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.

Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260), яким визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з положеннями п.3 вказаного Наказу від 07 червня 2018 року №260, цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Постановою №704.

Відповідно до п.2 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно п.1 розділу IV Порядку №260Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням від 25 і більше років 50 відсотків. (пункт).

Разом з тим, відповідно до положень п.4 ст. 42 Закону України "Про розвідку співробітникам розвідувальних органів починаючи з 24.10.2020р. (дата набрання чинності закону) виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірі трьох відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років (стажу роботи), але не більше 50 відсотків посадового окладу

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. (пункт 1 розділу VI Порядку №260)

Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах установлюється командиром цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_1 . (пункт 2 розділу VI Порядку №260).

Військовослужбовцям, яким надано доступ до державної таємниці та які виконують службові обов`язки в умовах режимних обмежень у зв`язку з роботою, що передбачає доступ до державної таємниці відповідно до функціональних обов`язків, займаються розробкою, виготовленням, обліком, зберіганням і використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці, виплачується надбавка до посадових окладів. (пункт 1 розділу ХІ Порядку №260).

Розмір надбавки військовослужбовцям (крім військовослужбовців режимносекретних органів), які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється у відсотках до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно, - 10 відсотків.

З аналізу розділу ХІ Порядку №260 слідує, що надбавка до посадових окладів військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється у відсотках до посадових окладів.

Відповідно до п. 1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Розмір щомісячної премії у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй військових частинах установлює командир цієї частини виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі військової частини НОМЕР_1 . (пункт 2 розділу XVI Порядку №260).

З аналізу розділу XVI Порядку №260 слідує, що щомісячні премії військовослужбовцям, установлюється у відсотках до посадових окладів.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. (пункт 6 розділу XXІІІ Порядку №260).

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. (абзац 3 пункту 7 розділу XXIV Порядку №260)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що визначення розміру надбавки за вислугу років знаходяться в залежності від розмірів посадового окладу та окладу за військове звання; премія від розміру посадового окладу; грошової допомоги на оздоровлення від розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - від розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових види грошового забезпечення (крім винагород).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року у справі №420/19823/23 відповідачем зменшено надбавку за особливості проходження служби до 1% та премії до 30%.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року під час проходження служби надбавка за особливості проходження служби виплачувалась, у наступних розмірах:

- 80% з 01 лютого 2020 року по 16 липня 2021 року;

- 50 % з 17 липня 2021 року по 21 січня 2022 року.

Премії виплачувались у наступних відсоткових розмірах: 75% за лютий 2020 року, 80% за березень 2020 року, 95% за квітень 2020 року, 100% за травень червень 2020 року, 90% за липень 2020 року, 100% за серпень жовтень 2020 року, 130% з 01 листопада 2020 року по 16 липня 2021 року, 45% з 17 липня 2021 року по 21 січня 2022 року. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2020 році у розмірі 250% посадового окладу, у 2021 році у розмірі 70% посадового окладу.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що зменшення вищезазначених виплат відбулось у зв`язку із застосуванням апелянтом ст. 51 БК України, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року у справі №206/4411/16-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до наданого перерахунку грошового забезпечення, відповідачем не заперечується, що після перерахунку грошового забезпечення за новими посадовим окладом та окладом за військове звання, з урахування відсоткового значення додаткових видів грошового забезпечення, які отримувались під час проходження служби, позивачу належить до виплати 612 957,97 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст. 122 цього Кодексу.

Водночас ч.2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент проходження позивачем військової служби) було встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення ч.2 ст. 233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У п.2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у ч.2 ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч.2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

До "усіх виплат" (заробітна плата, виплата вихідної допомоги, інші виплати) також належить і компенсація за невикористані дні відпустки (що є предметом позовних вимог).

Зважаючи на викладене, на спірні правовідносини розповсюджуються положення ч.2 ст. 233 КЗпП України.

Відповідно ч.2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин") у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності з 19 липня 2022 року, ч.ч.1, 2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що у разі якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії ст. 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії ст. 233 КЗпП України, у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то правове регулювання здійснюється так: правовідносини, які мають місце в період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням ст. 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період із 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми ст. 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

Водночас, предмет даного спору стосується виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за період до 02 травня 2022 року, коли ч.2 ст.233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

З огляду на викладене, посилання апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень ч.2 ст. 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.