Справа № 640/26915/21
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року Справа№640/26915/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2021; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року позовну заяву відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив від відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року суд прийняв до провадження справу та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року суд залучив Головне управління ДПС в Одеській області до участі у справі як другого відповідача. Витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області в строк подання відзиву на позовну заяву матеріали фактичної перевірки ТОВ «АРІТЕЙЛ», призначеної наказом від 31.03.2021 року №1891-п; обґрунтовані пояснення щодо обставин викладених позивачем у позовній заяві стосовно порядку проведення фактичної перевірки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 22 жовтня 2025 року.

22 жовтня 2025 року судом відкладено підготовче засідання на 19 листопада 2025 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті проводити в порядку письмового провадження.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у контролюючого органу, по-перше, були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки, оскільки, приписами пункту 52.2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, передбачено мораторій на проведення, зокрема, фактичних перевірок на період корона вірусної хвороби, та, всупереч вказаної норми, контролюючим органом, як до початку проведення фактичної перевірки, так і під час її проведення не було надано жодного документа або будь-якого доказу, який би підтверджував, що відповідна перевірка проводиться у зв`язку із порушенням ТОВ «АРІТЕЙЛ» вимог законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, та, по-друге, доводить, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки товариством було дотримано вимоги Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» з огляду на наявність у чеку найменування товару, а код УКТ ЗЕД, який міститься у чеку, відображає безпосередньо сам товар, тобто, зі змісту фіскального чеку можливо встановити продукцію, яка була реалізована, наслідком чого відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності в цій частині, відповідно податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2021 є протиправним та підлягає скасуванню, щодо податкового повідомлення-рішення № від 24.05.2021 позивач зазначив, що ним, на запит контролюючого органу було надано пакет документів щодо товару, який реалізується в магазині-кафетерії «КОЛО», проте, оскільки Головним управлінням не було визначено перелік товарних позицій, за якими слід надати інформацію, з огляду на великий обсяг запитуваних документів, та через стислі строки їх надання, позивачем була надана офіційна відповідь, в якій останній зазначив, що, з огляду на те, що облікова політика позивача зведена до того, що первинні документи і регістри бухгалтерського обліку зберігаються за місцем знаходження (ведення) бухгалтерського обліку, а саме: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 313, основна документація зберігається саме там та може бути надана за місцем її зберігання. Позивач наголошує, що інших запитів від контролюючого органу не надходило, тому, висновки, викладені в Акті перевірки не відповідають дійсності і в цій частині теж, тому податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2021 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідачем-1 через канцелярію Окружного адміністративного суду м. Києва, а також через ЄСІТС «Електронний Суд» надано відзив на позовну заяву, відповідно до яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що за наслідками проведеної фактичної перевірки контролюючим органом виявлено порушення, які полягали у не наданні контролюючому органу у повному обсязі оригіналів документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, що є порушенням вимог п. 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, за що передбачена штрафна санкція у розмір 2040,00 грн, а також встановлено використання режиму програмування з невірним зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, які реалізовано через РРО, крім цього, суб`єктом господарювання не було надано документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходиться у місці продажу, згідно з відомостями ТМЦ (станом на 01.04.2021 та 09.04.2021) на загальну суму 41 452, 00 грн, чим порушено п. 11, п. 12 ст. 3 ЗУ «Про реєстратори розрахункових операцій», тому до суб`єкта господарювання правомірно застосовано штрафні санкції у сумі 88 036, 30 грн, зокрема 5100, 00 грн за проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості; 82 904, 00 грн (41452, 00 грн*2) за здійснення реалізації та зберігання товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідачем-2 також надано відзив на позовну заяву через ЄСІТС «Електронний Суд», в якому останній зазначив, що підставою для прийняття наказу про проведення перевірки став аналіз даних в АІС «Податковий блок», а саме за березень 2021 року проводились розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакзицних товарів), що свідчить про можливе порушення порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів та, як наслідок, реалізація підакцизних товарів не облікованих в установленому законодавством порядку, отже, приймаючи цей наказ контролюючий орган діяв законно та обґрунтовано, перевірка була проведена в межах повноважень та у спосіб, визначений діючим законодавством.

Щодо виявлених порушень зазначили, що уповноваженими особами контролюючого органу було зафіксовано факт не проведення розрахункових операцій через зареєстровані у встановленому порядку реєстратори розрахункових операцій (далі РРО) на загальну суму 64,60 грн, а саме: через РРО фіскальний номер 300083959 на суму 50,39 грн та через РРО фіскальний номер на суму 14,21 грн. (відповідно до денних звітів РРО та опису готівкових коштів). Відповідно до вищевикладеного, суб`єктом було допущено порушення п. 1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265), крім цього, в ході проведення фактичної перевірки було виявлено проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування, а саме: невірно зазначено код товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, які реалізовано через РРО № (чек № 210 від 01.04.2021) при продажу товару HEETS Amber Label ТВЕН sticks зазначено код УКТ ЗЕД замість діючого на момент перевірки коду УКТ ЗЕД для зазначеного товару . Окрім цього, при продажу товару HEETS Purple Label ТВЕН sticks, який реалізовано через РРО № (чек № 14167 від 01.02.2021), зазначено код УКТ ЗЕД замість діючого коду УКТ ЗЕД для зазначеного товару . Дані обставини, за переконанням контролюючого органу, свідчать про порушення вимог п.11 ст.3 Закону № 265;крім цього, суб`єктом господарювання не було надано документи, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходиться у місці продажу, згідно з відомостями ТМЦ (станом на 01.04.2021 та 09.04.2021) на загальну суму 41 452, 00 грн, а також у порушення вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України Головним управлінням встановлена відсутність документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, отже в Акті відображено порушення, за які нормами діючого законодавства передбачена відповідальність, тому податкові повідомлення-рішення є правомірними, тоді як позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають, тому у позові, другий відповідач, просив відмовити у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» (), зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває. Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 04070, місто Київ, вул.Іллінська, будинок 8.

Відповідач 1 - Головне управління Державної податкової служби у м.Києві(код ЄДРПОУ ВП 44116011) є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідач 2 - Головне управління Державної податкової служби у Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) є суб`єктом владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

31 березня 2021 року, на підставі доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області від 19 березня 2021 року вих. №35/15-32-07-06-07, в якій зазначено, що згідно даних АІС «Податковий блок» за березень 2021 року проводились розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), що свідчить про можливе порушення порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів та, як наслідок, реалізація підакцизних товарів не облікованих в установленому законодавством порядку, Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області видано Наказ №1891-п «Про проведення фактичної перевірки» ТОВ «АРІТЕЙЛ» (код згідно з ЄДРПОУ 4135005), відповідно до якого на підставі статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 52.2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами), призначено провести фактичну перевірку ТОВ «АРІТЕЙЛ», за період діяльності з 01.04.2018 по дату завершення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального та спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку тривалістю 10 діб.

На виконання вищезазначеного наказу та на підставі направлень від 31.03.2021 № 3557 та від 31.03.2021 №3558 фахівцями Головного управління ДПС у Одеській області проведено фактичну перевірку ТОВ «АРІТЕЙЛ» (), за адресами господарських об`єктів: м. Одеса, вул. Канатна, 77, частина нежитлового приміщення № 501; м. Одеса, вул. Канатна, 51, приміщення 101; м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-Б, приміщення №439; м. Одеса, вул. Пироговська, 7/9; м. Одеса, бульвар Французький, 9, приміщення 2б, з 31 березня 2021 року тривалістю 10 діб, за період діяльності з 01.04.2018 року по дату закінчення фактичної перевірки , за результатом якої 09.04.2021 складено Акт (довідка) фактичної перевірки, за висновками якого встановлено порушення п. 1, п. 2, п. 11, п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (зі змінами та доповненнями), а також п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями).

Від підпису Акту фактичної перевірки продавець-касир, який був присутній під час здійснення перевірки, відмовився, про що в Акті міститься відповідний запис та 09.04.202 складено відповідний Акт відмови від підписання акту фактичної перевірки магазину-кафетерію ТОВ «АРІТЕЙЛ» № 1034/15-32-070.

Крім цього, в матеріалах справи міститься Акт про ненадання документів у ході фактичної перевірки магазину-кафетерію ТОВ «АРІТЕЙЛ» №1009/15-32-07-06 від 09.04.2021; Акт відмови від підписання та отримання примірнику акту про ненадання документів у ході фактичної перевірки магазину-кафетерію ТОВ «АРІТЕЙЛ» №1033/15-32-070 від 09.04.20210; Акт (без номеру) від 01.04.2021 про ненадання документів у ході фактичної перевірки магазину-кафетерію «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ», а також Акт від 07.04.2021 № 984/115-32-07-06 про ненадання документів у ході фактичної перевірки магазину-кафетерію «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ». З інформацією, викладеною в Акті від 07.04.2021 № 984/115-32-07-06 не погодився керуючий магазину-кафетерію «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ», про що висловив свою позицію та зазначив, що на запит контролюючого органу № 964/15-32-07-06 підприємством було надано відповідь разом із поясненнями, відповідно яких більша частина документації зберігається за місцем знаходження ТОВ «АРІТЕЙЛ» та може бути надана за місцем їх зберігання, поряд з цим, документи, які були наявні в магазині-кафетерії, були надані перевіряючим 01.04.2021, а також разом із відповіддю, у свою чергу, повторного запиту з переліком первинних документів по товарним групам станом на час та дату складання цього Акту Головним управлінням надано не було, а також зазначено, що Акт складено з порушенням податкового законодавства (про що в цьому Акті зроблено запис).

Заперечення на Акт перевірки було надано ТОВ «АРІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС в Одеській області та зареєстровані в контролюючому органі 27.04.2021 під № 88.

19 травня 2021 року, за наслідком розгляду заперечень, Головним управлінням ДПС в Одеській області надана відповідь вих. № 3370/КПР/15-32-07-06-09, відповідно до якої, Акт перевірки залишено без змін.

На підставі Акту перевірки, 24 травня 2021 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення: №, яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення норм податкового законодавства за п. 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, у сумі 2040,00 грн; а також податкове повідомлення-рішення: №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення приписів п.1, п.2, п.11, п. 12 статті 3 Закону України» «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 зі змінами та доповненнями на суму 88036,30 грн.

Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 19 серпня 2021 року вих. № 19026/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення рішення № від 24 травня 2021 року залишено без змін.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 19 серпня 2021 року вих. № 20949/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення рішення № від 24 травня 2021 року залишено без змін.

Оскільки досудові заходи врегулювання спору не призвели до бажаного результату, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Спірною обставиною в цій справі є наявність/відсутність правових підстав для винесення Відповідачем-1 податкових повідомлень-рішень від 24 травня 2021 року №№, .

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України регламентовано, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2.1 статті 80.2 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За правилами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

У відповідності до пунктів 80.7-80.10 статті 802 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Пунктом 52-2 розділу підрозділу 10 розділу XX ПК України установлено, мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що мораторій не розповсюджує свою дію на фактичні перевірки в частині порушення вимог законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Як вже було зазначено судом, фактична перевірка призначена відповідачем на підставі підпункту 80.2.2 пункту 802.2 статті 80 ПК України, з урахуванням чого положення пункту 52-2 розділу підрозділу 10 розділу XX ПК України до спірних правовідносин не підлягають до застосування.

Разом з цим, суд наголошує про безпідставність тверджень позивача як підстави для задоволення позовних вимог посилання на те, що як до початку проведення фактичної перевірки, так і під час її проведення не було надано жодного документа або будь-якого доказу, який би підтверджував, що відповідна перевірка проводиться у зв`язку із порушенням ТОВ «АРІТЕЙЛ» вимог законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів мотивуючи це наступним.

Так, положеннями пункту 52.2 розділу підрозділу 10 розділу XX ПК України не передбачено надання будь-яких документів у підтвердження порушення платником податків вимог законодавства в частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У той же час, згідно із пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Суд зазначає, що ТОВ «АРІТЕЙЛ» у позовній заяві не наведено жодного обґрунтування в частині порушення контролюючим органом положень пункту 81.1 статті 81.4 ПК України, із дотриманням якого, у свою чергу ПК України пов`язує право останнього на проведення відповідної перевірки.

Разом з цим, судом встановлено, що підставою для винесення наказу про проведення фактичної перевірки позивача є доповідна записка начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту, погоджена в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області від 19 березня 2021 року вих.№35/13-32-07-06-07.

Отже, на переконання суду, в межах спірних правовідносин, відсутні підстави для висновку щодо порушення порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача.

Стосовно спірного податкового повідомлення-рішення № від 24 травня 2021 року, яким до позивача застосована штрафна санкція за порушення п. 85.2 статті 85 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Відповідно до пояснень сторін, під час проведення перевірки, 1 квітня 2021 року посадовими особами Головним управлінням ДПС в Одеській області представнику ТОВ «АРІТЕЙЛ» було вручено запит щодо наданні інформації № 1843/КПР/15-13-07-06-10 від 31.03.2021, а саме - оригіналів і копій документів, у тому числі, реєстраційні позументи на РРО, КОРО на РРО, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, книгу обліку розрахункових операцій (у разі використання), розрахункові книжки (у разі наявності), первинні документи на Товари (прибуткові та видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, накладні на внутрішнє переміщення ТМЦ, тощо), які підтверджують господарські операції по придбанню та реалізації ТМЦ (оригінали або копії, завірені належним чином), за період, який перевіряється, розроблений та затверджений внутрішнім документом порядок оприбуткування готівки в касі підприємства, касові книги, ліміт каси (у разі відсутності довідки про не встановлення ліміту), прибуткові та касові ордери, інші документи, що підтверджують здійснення суб`єктом господарювання операцій з готівкою, банківські виписки, товарний звіт на останню звітну дату, зворотно - сальдова відомість по рах.28 (26), 30, 311, 372, 361, трудові договори, накази про прийняття на роботу, документ на право власності приміщення (будівлі, земельної ділянки), договір оренди суборенди, результати проведених підприємством інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у реалізації (накази, відомості проведеної інвентаризації, тощо), з відображенням результатів в бухгалтерському обліку та податковому обліку (оригінали та копії належним чином завірені) за період з 01.04.2018 по 31.03.2021 року. Строком надання інформації та оригіналів вказаних документів до 05.04.2021.

Позивач зазначає, що, того ж дня, під час проведення перевірки, представниками податкового органу було вручено його представнику вже роздрукований Акт про ненадання документів під час фактичної перевірки. Тобто, раніше строку надання інформації та документів, що запитувалися.

В матеріалах справи міститься відповідь ТОВ «АРІТЕЙЛ» за вих.№В1-1211 від 02.04.2021 на запит контролюючого органу від 31.03.2021 №1843/КПР/15-13-07-06-10, в якому останній зазначив наступне:

Щодо надання реєстраційних документів на РРО, КОРО на РРО, ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, книгу обліку розрахункових операцій, розрахункові книжки (за наявності), ці документи в оригіналах були пред`явлені представникам контролюючого органу 01.04.2021 під час фактичної перевірки для огляду на господарському об`єкті ТОВ «АРІТЕЙЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 51, приміщення № 101;

Щодо надання первинних документів на товари (прибуткові та видаткові накладні, транспортні накладні, накладні на внутрішнє переміщення ТМЦ тощо), які підтверджують господарські операції з придбання та реалізації товарно-матеріальних цінностей (оригінали або належним чином засвідчені копії), за період, що перевіряється, ТОВ «АРІТЕЙЛ» повідомило, що оскільки контролюючий орган не вказав конкретний перелік документів і встановив терміни надання інформації, коротші за передбачені чинним податковим законодавством, а також через великий обсяг запитуваних документів, оригінали цих документів за вказані періоди можуть бути надані для ознайомлення за місцем реєстрації товариства: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, де вони зберігаються відповідно до вимог законодавства України.

Щодо надання розробленого та затвердженого внутрішнім документом порядку оприбуткування готівки в касі підприємства, касових книг, ліміту каси відповідно до норм законодавства України, зазначені документи на господарському об`єкті ТОВ «АРІТЕЙЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 51, приміщення № 101, окремо не ведуться.

Щодо надання прибуткових та касових ордерів, інших документів, що підтверджують здійснення суб`єктом господарювання операцій з готівкою, банківських виписок відповідно до норм законодавства України, зазначені документи на господарському об`єкті ТОВ «АРІТЕЙЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 51, приміщення № 101 та окремо не ведуться.

Щодо надання товарного звіту на останню звітну дату відповідно до норм законодавства України, зазначені документи на господарському об`єкті ТОВ «АРІТЕЙЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 51, приміщення № 101 окремо не ведуться.

Щодо надання оборотно-сальдової відомості за рахунками № 28 (26), 301, 311, 372, 361 відповідно до норм законодавства України, зазначені документи на господарському об`єкті ТОВ «АРІТЕЙЛ» за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 51, приміщення № 101 та окремо не ведуться.

Водночас оборотно-сальдові відомості за рахунками №28 та №301 були надані представникам ГУ ДПС в Одеській області.

Щодо надання трудових договорів, наказів про прийняття на роботу засвідчені копії наказів (розпоряджень) №5-к/тр від 21.05.2020 (Про прийняття на роботу Вітвицького Я.І) та №3-к/тр від 16.03.2021 (Про прийняття на роботу ОСОБА_1 ) були надані представникам ГУ ДПС в Одеській області.

Щодо надання документів на право власності приміщення, договорів оренди, суборенди, результатів інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей - засвідчені копії договору оренди частини нежитлового приміщення № 1194/20 від 01.08.2021, акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 01.08.2021, додаткової угоди № 1 від 25.08.2020 до договору оренди частини нежитлового приміщення № 194/20 від 01.08.2020, додаткової угоди № 2 від 29.01.2020 до договору оренди частини нежитлового приміщення № 1194/20 від 01.08.2021 також були надані представникам податкового органу, що відображено в Акті «Про не надання документів у ході проведення перевірки магазину-кафетерію ТОВ «АРІТЕЙЛ» .

Також суд звертає увагу на те, що всі надані платником податку контролюючому органу первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

У свою чергу, судом встановлено, що ТОВ «АРІТЕЙЛ» здійснює торгівлю товарами широкого асортименту через власну мережу продовольчих магазинів по місту Києву та Київській області, по місту Одеса та Одеській області. З урахуванням особливостей своєї діяльності, було обрано облікову політику відповідно до якої первинні документи і регістри бухгалтерського обліку зберігаються за місцем знаходження (ведення) бухгалтерського обліку, а саме: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 313, що підтверджується наказом директора ТОВ «АРІТЕЙЛ» № 2602-Д від 26 лютого 2019 року, що відповідає наявній у матеріалах справи копії даного наказу ТОВ «АРІТЕЙЛ». Крім того, дана позиція суб`єкта господарювання неодноразово підтверджувалася під час великої кількості фактичних перевірок щодо діяльності Позивача.

Суд зазначає, що фактична перевірка здійснювалася в магазині-кафетерії «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд.51, приміщення №101. Дана адреса є адресою місця реалізації товару. Однак закупівлю товарів проводить саме суб`єкт господарювання - ТОВ «АРІТЕЙЛ», з подальшим переданням товару до магазинів на підставі накладних на внутрішнє переміщення товару від розподільчого центру (РЦ) ТОВ «АРІТЕЙЛ».

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Як встановлено судом, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом за порушення позивачем приписів ст. 44 п. 85.2 ст. 85 ПК України, згідно вимог якого, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 85.4 ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

При цьому, згідно п. 85.6 ст. 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Мотивуючи вимогу про надання копій документів в рамках проведення перевірки, фіскальний орган зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у порядку, встановленому саме ст. 85 ПК України, що у протилежному випадку є порушенням з боку податкового органу норми прямої дії ст. 19 Конституції України.

Як зазначено вище, відповідно до п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Разом з тим, матеріали справи містять копії актів, про відмову позивача надати копії запитуваних документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, проте, судом встановлено, що, по-перше, Акт складено та підписано 2 квітня 2021 року, тоді, як кінцева дата надання запитуваної інформації зазначена 5 квітня 2021 року. Крім цього, позивач наголошує, що не спростовано відповідачем, що запитувані документи частково, було надано під час проведення перевірки, а стосовно іншої частини документації наявні пояснення, із зазначенням особливостей їх зберігання.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що Акт про ненадання документів не відповідає вимогам діючого законодавства, як такий, що містить суперечливу інформацію, та не може вважатись належним доказом.

Разом з тим, приписами п. 121.1 ст. 121 ПК України, передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.

На підтвердження організації порядку бухгалтерського обліку, позивач надав і контролюючому органу, і суду копії накладних на внутрішнє переміщення ТМЦ широкого асортименту:

№AR20VNZ00043167 від 22.09.2022 між структурними підрозділами ТОВ «АРІТЕЙЛ», із зазначеним місцем відвантаження ТМЦ: Київська область, с. Велика Олександрівка, вул. Київський шлях, 121 та місцем отримання ТМЦ: структурний підрозділ номер: 194 м. Одеса, вул. Канатна 51;

№ АR21VNZ00057903 від 22.02.2021 між структурними підрозділами ТОВ «АРІТЕЙЛ», із зазначеним місцем відвантаження ТМЦ: Київська область, с. Велика Олександрівка, вул. Київський шлях, 121 та місцем отримання ТМЦ: Структурний підрозділ номер: 194 м. Одеса, вул. Канатна 51;

№ АR21VNZ00102726 від 21.03.2021 між структурними підрозділами ТОВ «АРІТЕЙЛ», із зазначеним місцем відвантаження ТМЦ: Київська область, с. Велика Олександрівка, вул. Київський шлях, 121 та місцем отримання ТМЦ: Структурний підрозділ номер: 194 м. Одеса, вул. Канатна 51;

Також видаткові накладні №1702051/59318 від 23.09.2020; №29481/27839 від 7.02.2021

Також суд звертає увагу на те, що всі надані платником податку контролюючому органу первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Отже, суд констатує відсутність у діях позивача порушення вимог п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, відповідно податкове повідомлення-рішення № від 24 травня 2021 року прийнято контролюючим органом протиправно та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 24 травня 2021 року суд зазначає наступне.

Щодо наявності/відсутності порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі і громадського харчування», суд виходить з такого.

Згідно із пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Пунктом 7 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку про наявність обов`язку у суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.

Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №220/28350 затверджено, зокрема Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке розроблено відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів / електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням Інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів (далі по тексту - Положення).

Згідно із пунктом 1 розділу I Положення розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на надані такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Пунктом 2 розділу II Положення регламентовано, що фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7).

Абзацами 4, 5, 6 пункту 7 статті 3 Закону №265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які використовують програмні реєстратори розрахункових операцій, повинні передавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи програмних реєстраторів розрахункових операцій фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких програмних реєстраторів розрахункових операцій.

Програмні реєстратори розрахункових операцій та фіскальний сервер контролюючого органу повинні забезпечувати можливість одержання в автоматичному режимі даних про електронні розрахункові документи від фіскального сервера контролюючого органу, необхідних для формування засобами програмного реєстратора розрахункових операцій та передачі до фіскального сервера контролюючого органу фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків за відповідний період.

Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, по дротових або бездротових каналах зв`язку встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, на базі технології, розробленої Національним банком України, або з використанням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги» та/або інших дозволених в Україні засобів захисту інформації, передбачених законодавством. При цьому застосування удосконаленого електронного підпису та/або удосконаленої електронної печатки є достатнім для застосування в програмних реєстраторах розрахункових операцій.

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 13 Закону №265/95-ВР вимоги щодо створення контрольної стрічки в електронній формі в реєстраторах розрахункових операцій та модемів для передачі даних, а також у програмних реєстраторах розрахункових операцій встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, згідно з технологією, розробленою Національним банком України, або з використанням кваліфікованого електронного підпису та/або печатки, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», та/або інших дозволених в Україні засобів захисту інформації, передбачених законодавством.

Для застосування в програмних реєстраторах розрахункових операцій може використовуватися удосконалена електронна печатка юридичної особи, фізичної особи - підприємця, створювачем якої є така особа.

У той же час наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року №1057, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17 жовтня 2012 року за №1743/22055 затверджено Вимоги щодо створення контрольної стрічки в електронній формі у реєстраторах розрахункових операцій, програмних реєстраторах розрахункових операцій та модемів для передачі даних, які встановлюються критерії щодо створення контрольної стрічки в електронній формі: у реєстраторах розрахункових операцій (далі - РРО) для різних сфер застосування; у програмних реєстраторах розрахункових операцій (далі - ПРРО); вимоги до модемів, за допомогою яких РРО передаватимуть дані в електронній формі дротовими або бездротовими каналами зв`язку згідно з технологією, розробленою Національним банком України (далі - Національний банк) (далі по тексту - Наказ №1057).

Відповідно до пункту 1.2 розділу I Наказу №1057 дані - інформація, яка створюється РРО/ПРРО та подана у формі, придатній для оброблення електронними засобами; канали передачі інформації - GSM/GPRS та/або інші дротові чи бездротові канали, що використовуються модемом для передачі інформації до сервера обробки інформації; контрольна стрічка в електронній формі (далі - КСЕФ) - копії розрахункових документів, а також копії фіскальних звітних чеків, послідовно сформованих РРО, що створені в електронній формі таким реєстратором, які зберігаються на носії контрольної стрічки у формі пакетів даних; протокол передачі інформації - документ, в якому наведено структуру пакетів даних РРО для обміну із сервером обробки інформації, інтерфейси взаємодії компонентів, процес персоналізації РРО тощо; пакет даних РРО (далі - ПД РРО) - набір даних, що генеруються РРО в електронному вигляді. ПД РРО містить інформацію про подію або стан РРО, код автентифікації повідомлення, має визначений формат, захищений від зміни та модифікації.

Як свідчить акт перевірки, суть порушення полягає у тому, що під час перевірки встановлено, що режим програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, найменування товару, цін товарів та їх кількості використовується з порушенням, а саме - невірно зазначено код товарної під категорії згідно УКТ ЗЕД, які реалізовано через РРО фіскальний №300083959 фіскального чеку від 1 квітня 2021 року № 210 HEETS Amber Label TBEN sticks зазначено УКТ ЗЕД , згідно діючи УКТ ЗЕД для зазначеного товару визначено ), а також товару, який реалізовано через РРО фіскальний №300083958 (чек №14167 від 01.02.2021 HEETS Purple Label TBEN sticks зазначено УКТ ЗЕД , згідно діючи УКТ ЗЕД для зазначеного товару визначено ), чим порушено п. 11 ст. 3 ЗУ «Про РРО».

У той же час, відповідачем надано до суду фіскальний чек від 1 квітня 2021 року № 210 ФН , у відповідності до якого ТОВ «АРІТЕЙЛ» реалізовано підакцизний товар HEETS Amber Label TBEN sticks; відповідно до вказаного фіскального чеку, в ньому наявне посилання на код УКТ ЗЕД , а також Corona Extra пиво світле 4,5% 0.33 - УКТ ЗЕД (спірним є реалізація підакцизного товару HEETS Amber Label TBEN sticks).

Згідно УКТ ЗЕД код з 16 по 24 відноситься до: Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники.

Група 24 - Тютюн і промислові замінники тютюну.

Підгрупа 2403 Інший тютюн промислового виробництва та замінники тютюну промислового виробництва; «гомогенізований» або «відновлений» тютюн; тютюнові екстракти та есенції.

Отже, беручи до уваги наведене суд вказує, що у фіскальному чеку від 1 квітня 2021 року №210 ФН відображено найменування підакцизного товару, який реалізовується із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, а саме - HEETS Amber Label TBEN sticks із зазначенням коду УКТ ЗЕД - , що цілком дає можливість ідентифікувати цей товар.

У свою чергу, фіскального чека № 14167 від 01.02.2021 до суду надано не було.

Як встановлено судом, матеріали перевірки не містять доказів того, що розрахункові документи не було роздруковані та не видано покупцю, що відповідачами не заперечується, у свою чергу, за поясненнями позивача, такий чек, також відсутній і у пам`яті РРО.

Крім цього, суд вважає за необхідне наголосити, що другий відповідач, в межах фактичної перевірки не уповноважений здійснювати перевірку правильності визначення коду УКТ ЗЕД.

Відповідно до п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості, застосовується фінансова санкція у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність згідно п. 7 ст. 17 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», настає виключно у випадку відсутності у розрахунковому документі, який видається покупцю коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Беручи до уваги вищевказане, на переконання суду, контролюючим органом не доведена правомірність притягнення до відповідальності позивача в цій частині.

Встановлюючи чи мали місце позивачем порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Національним положенням (стандартом) є затверджене наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку Запаси (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення (стандарт) 9), яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до приписів частин 1, 2 та 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

В свою чергу, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

В свою чергу як вже зазначалось, що ТОВ «АРІТЕЙЛ» здійснює торгівлю товарами широкого асортименту через власну мережу продовольчих магазинів по місту Києву та Київській області, по місту Одеса та Одеській області. З урахуванням особливостей своєї діяльності, було обрано облікову політику відповідно до якої первинні документи і регістри бухгалтерського обліку зберігаються за місцем знаходження (ведення) бухгалтерського обліку, а саме: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 313, що підтверджується наказом директора ТОВ «АРІТЕЙЛ» №2602-Д від 26 лютого 2019 року. Крім цього, на момент перевірки, представник контролюючого органу в об`єкті господарювання, надав продавцю магазину запит «Про надання інформації» вих. №1843/КПР/15-32-07-06-10 від 31.03.2021, з визначенням строку надання інформації до 05.04.2021.

Крім того, проаналізувавши відповідь позивача вих. №В1-1211 від 02.04.2021 на запит контролюючого органу від 31.03.2021 № 1843/КПР/15-13-07-06-10, суд ще раз звертає увагу на те, що всі надані платником податку контролюючому органу первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Окрім цього, суд зазначає, що фактична перевірка здійснювалася в магазині-кафетерії «КОЛО» ТОВ «АРІТЕЙЛ», що розташований за адресою: вул. Канатна, буд.51, приміщення № 101, м. Одеса., де проводиться саме реалізація товару. Однак, закупівлю товарів проводить саме суб`єкт господарювання, з подальшим переданням товару до магазинів на підставі накладних на внутрішнє переміщення товару від розподільчого центру (РЦ) ТОВ «АРІТЕЙЛ», які були перелічені судом раніше, а саме копії накладних на внутрішнє переміщення ТМЦ широкого асортименту: №AR20VNZ00043167 від 22.09.2022; № АR21VNZ00057903 від 22.02.2021; № АR21VNZ00102726 від 21.03.2021 та видаткова накладна № 1702051/59318 від 23.09.2020; видаткова накладна № 29481/27839 від 7.02.2021; накладна № 196002 від 11.11.2020;

Враховуючи, що ТОВ «АРІТЕЙЛ» здійснено облік товарів відповідно до вимог законодавства, відображено їх в документах первинного бухгалтерського обліку, відсутність на момент фактичної перевірки таких документів за місцем реалізації не свідчить про неналежне ведення ТОВ «АРІТЕЙЛ» обліку товарних запасів, а отже має місце відсутність порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду Касаційного адміністративного суду, що викладена у постановах у справах: № 804/8017/16 від 09 квітня 2019 року, №804/6009/14 від 08 серпня 2019 року, №803/777/17 від 19 березня 2019 року; № 803/1676/16 від 24.04.2020; № 810/2733/15 від 30.04.2020. У зазначених постановах Верховний суд зробив висновки, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів не доводить склад порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки не свідчить про те, що суб`єктом господарювання не веде облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Верховним Судом було враховано, що належне ведення бухгалтерського обліку товарів на складі магазину підтверджено видатковими накладними, товарно-транспортними наклад на переміщення товарів. Слід зазначити, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено зберігання повних документів, до яких належать накладні та інші товарно-транспортні документи, безпосередньо у місцях реалізації товарів.

На підставі вищевказаного слід зробити висновок, що облік товарних запасів ТОВ «АРІТЕЙЛ» ведеться відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не вбачається порушень п. 12. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг», що викладені в Акті фактичної перевірки.

Відтак, алкогольні напої та тютюнові вироби, які знаходилися у торговельному закладі (під час перевірки контролюючим органом) позивачем обліковано у встановленому порядку. Відсутність на момент проведення перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону №996-XIV не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

В контексті зазначеного, слід наголосити, що контролюючий орган при виконанні покладених на нього повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах та у спосіб визначені чинним законодавством України. Не зважаючи на той факт, що ПК України встановлене право контролюючого органу на здійснення перевірок (документальних, невиїзних, виїзних, планових та позапланових перевірок), у той же час, контролюючий орган позбавлений права на відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб`єктивних припущень, які не мають підтвердження доказами.

Аналогічний підхід до застосування критерію поза розумним сумнівом як обов`язку контролюючого органу підтвердити належними, достовірними та беззаперечними доказами свої твердження висловлений Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №825/3731/15-а, від 09.08.2018 у справі №826/14878/13-а.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що висновки за результатом перевірки щодо порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» сформовані контролюючим органом без дослідження первинних документів бухгалтерського обліку, за своїм змістом є припущеннями, не підкріпленими жодними доказами, здійсненими без врахування всіх обставин.

Щодо наявності/відсутності з боку позивача порушення приписів п. 1, 2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР. Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За визначеннями, наведеними у статті 2 3акон №265/95, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР).

З наведеного слідує, що суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону, зокрема, фінансова санкція за вказане порушення передбачена статтею 17 Закону №265/95-ВР.

Пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

В Акті фактичної перевірки зазначено, що контролюючим органом зафіксовано факт непроведення розрахункових операцій через зареєстровані у встановленому порядку реєстратори розрахункових операцій (далі РРО) на загальну суму 64,60 грн, а саме: через РРО фіскальний номер 300083959 на суму 50,39 грн та через РРО фіскальний номер на суму 14,21 грн (відповідно до денних звітів РРО та опису готівкових коштів), при цьому, а ні в Акті перевірки, а ні у наданих суду відзивах відповідачі не вказують який саме товар було реалізовано.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 №500/6845/21 вирішував питання щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР у разі виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання, який зареєстрований платником акцизного податку, факту роздрукування ним розрахункового документа з таким недоліком як відсутність у ньому літерного позначення акцизного податку, розміру його ставки та загальної суми акцизного податку у ціні товару.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

За змістом спірного податкового повідомлення-рішення судом встановлено, що позивача притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених, зокрема, пунктами 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Водночас суд зазначає, що безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений в пункті 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

Посилання відповідача на факт проведення розрахункової операції без застосування РРО, без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми - не підтверджується жодними доказами.

Суд наголошує, що факт вчинення правопорушення має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях суб`єкта владних повноважень, який виступає від імені Держави.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в межах розгляду даної справи податковим органом не доведено факту порушення позивачем вимог чинного законодавства і в цій частині.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 9080,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань солідарно з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 24 травня 2021 року про нарахування штрафної санкції за порушення податкового законодавства у розмірі 2020,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 24 травня 2021 року про нарахування штрафної санкції за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 88036,30 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд.113/10, офіс 313, ) судовий збір у розмірі 4540,00 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (, адреса: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул.Семінарська, будинок 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд.113/10, офіс 313, ) судовий збір у розмірі 4540,00 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Рішення прийнято, складено в повному обсязі та підписано 25 листопада 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Троянова