Справа № 520/7536/2020
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 р.Справа № 520/7536/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.09.25 по справі № 520/7536/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання незаконним, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025р. до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивачки, в якій заявниця просила видати дублікат виконавчого листа по адміністративній справі № 520/7536/2020.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що за період розгляду вказаної справи виникла заборгованість по виплаті пенсії у розмірі 436612,53 грн. за період з 16.01.2020 по 06.09.2020р., яка до теперішнього часу Пенсійним органом не виплачена. Позивачка також вказала, що виконавчий лист у цій справі втрачено, що унеможливлює його подальше пред`явлення для виконання, при цьому на теперішній час рішення суду не виконується.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року заяву про видачу дублікату виконавчого листа залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 та видати дублікат виконавчого документа по адміністративній справі № 520/7536/2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020р. у цій справі визнано незаконним та скасовано рішення №123а від 16.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 16.01.2020 року без обмеження пенсії максимальним розміром обчисливши місячний розмір пенсії з розрахунку 80% від розміру всіх складових фактично нарахованої заробітної плати зазначеної в довідці Прокуратури Харківської області №18-388 від 26.05.2020 року без обмеження їх розміру.

Рішення суду набрало законної сили 07 вересня 2020 року.

Харківським окружним адміністративним судом 02 жовтня 2020 року було видано виконавчі листи у цій справі. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №63417746 від 28.10.2020р. було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. 02.12.2020р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/7536/2020 Харківського окружного адміністративного суду, про що винесено постанову державного виконавця.

Також судом вбачається, що відповідачем судове рішення було виконано: здійснено призначення пенсії без обмеження максимальним розміром та з відповідним показником розміру її складових, про що було зазначено в постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 02.12.2020р., яка позивачкою не оскаржувалась. Зобов`язань щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми коштів, яка мала утворитися внаслідок проведеного перерахунку судове рішення в цій справі не містить.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для видачі дублікату по вказаній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Відповідно до підпункту 18.4 пункту 18 частини 1 Розділу VІІ «Перехідні положення», у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України свідчить про те, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" виконавчий лист виданий Харківським окружним адміністративним судом 02 жовтня 2020 року по справі №520/7536/2020 до суду з Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходив.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником до матеріалів заяви не надано будь-яких доказів втрати виконавчого документа, не підтверджено не проведення стягнення боргу з боржника поза межами виконавчого провадження, за виконавчим листом, дублікат якого заявник просить видати.

З урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 по справі № 520/7536/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 28.11.2025 року