Справа № 343/1286/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 343/1286/25 пров. № А/857/41040/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Демидюк О.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року (головуючий суддя: Андрусів І.М., місце ухвалення - м. Долина) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про скасування постанов,-

встановив:

ОСОБА_1 , 03.07.2025 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 4АВ № 08604199 від 15.12.2024;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09264155 від 12.02.2025;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09662326 від 23.03.2025;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09662826 від 23.03.2025;

- закрити провадження у цих справах.

Обґрунтовує позов тим, що оскаржуваними постановами її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на двадцять кілометрів на годину) та накладено на неї адміністративні стягнення у виді штрафу. Вважає, що оскаржувані постанови підлягають скасуванню, оскільки вона не керувала транспортним засобом в дні винесення постанов, а тому не може бути притягнута до відповідальності.

Зазначає, що їй на праві власності належить транспортний засіб «Volkswagen» «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким і було вчинено адміністративні правопорушення. Однак, вказаний автомобіль з грудня 2024 року перебуває у власності її родича третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , оскільки між ними було досягнуто усної домовленості про відчуження такого і вона отримала кошти за його фактичний продаж.

Вказує, що вона не проживає за місцем реєстрації, а фактично проживає за адресою третьої особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), оскаржувані постанови не отримувала і про їх існування дізналась лише 26.06.2025 після візиту до сервісного центру МВС України, з метою обміну посвідчення водія.

Факт керування транспортним засобом 23.03.2025 третьою особою ОСОБА_2 в момент вчинення адміністративних правопорушень підтверджується фотофіксацією, де чітко видно, що за кермом перебуває особа чоловічої статі. Зазначає, що третя особа ОСОБА_2 , будучи особою без юридичної освіти та розуміння норм законодавства, не усвідомлював правових наслідків оплати штрафів за оскаржуваними постановами.

З огляду на викладене, просить оскаржувані постанови скасувати та закрити провадження у справах.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 13), позивачці ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на праві власності належить транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до копій постанов про накладення адміністративних стягнень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі: серії 4АВ № 08604199 від 15.12.2024, серії 5АВ № 09264155 від 12.02.2025, серії 5АВ № 09662326 від 23.03.2025 та серії 5АВ № 09662826 від 23.03.2025 (а.с. 81, 73, 65, 57), позивачку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на двадцять кілометрів на годину) та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу, які сплачено 21.12.2024, 13.02.2025, 23.03.2025, 23.03.2025 (а.с. 82, 74, 66, 58). Ці правопорушення вчинені транспортним засобом марки «Volkswagen», моделі «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачка ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанови які є предметом даного позову, була власницею транспортного засобу, яким було вчинено адміністративні правопорушення, тобто була відповідальною особою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 у встановлений законом 20 (календарних днів) строк з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особисто не звернувся до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначених фактів адміністративних правопорушень та не надав згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, відомості про нього, як про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено не було, підстав для скасування оскаржуваних постанов та задоволення позову немає.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з пунктом 12.9. б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4. ПДР України).

Відповідно до п. 12.6 ПДР України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:

а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;

б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;

в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;

г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;

ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Так, ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 5 ст. 279-1 КУпАП).

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (ч. 3 ст. 14-2 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що позивачка, як фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб несе відповідальність за вчинені правопорушення, окрім випадків звільнення від адміністративної відповідальності, зокрема, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили, особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно оскаржуваних постанов позивачка, яка керувала транспортним засобом «Volkswagen» «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху у зв`язку з чим її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 23.07.2025 № 31/25, згідно баз даних Єдиного державного реєстру ТЗ МВС України, власником автомобіля марки «Volkswagen» «Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку з 01.06.2024 (а. с. 89).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивачки про те, що водієм вказаного транспортного засобу був ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для звільнення її від адміністративної відповідальності, оскільки законодавець, у цьому випадку, звільнення від відповідальності пов`язав з такими обставинами, а саме:

- звернення із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення;

- надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності;

- подання документу (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи не подано доказів, що ОСОБА_2 звертався із заявою до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що штрафи за притягнення до адміністративної відповідальності сплачені 21.12.2024, 13.02.2025, 23.03.2025, 23.03.2025, що підтверджується Сервісом перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (а. с. 82, 74, 66, 58), однак доказів того, що такі штрафи сплачені ОСОБА_2 до матеріалів справи не подано.

З огляду на вищевикладене суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачкою не було подано належних та достовірних доказів наявності обставин, які б звільняли її від відповідальності в порядку ст. 279-3 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження порушення позивачкою вимог ПДР України, відповідачем долучено матеріали фотофіксації.

Так, матеріали фотофіксації містять фотокопії зображення транспортного засобу позивачки. Зазначені фотокопії містять дату та час здійснення фотозйомки, відомості щодо місця розташування транспортного засобу щодо нерухомих об`єктів; містять вичерпний обсяг інформації для встановлення марки транспортного засобу, серії та номеру його державної реєстрації.

Згідно оскаржуваних постанов фотофіксація адміністративного правопорушення, була здійснена комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Каскад 096-1120, Каскад 109-1120, VEGA SMART SPEED DUAL BAND , EXPERT-FS E75053541.

Ці комплекси відповідають вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні (а. с. 59, 60, 61, 67, 68, 69, 75, 76, 77, 83, 84, 85).

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказані матеріали справи, в розумінні ст. 251 КУпАП, є належними та допустимими доказами, які підтверджують вчинення позивачкою порушення правил ПДР щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів із застосуванням режиму фотозйомки.

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваних постанов, надає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року у справі № 343/1286/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 27.11.25