Справа № 420/11368/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11368/24

Категорія: Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:04.12.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, Херсонського міського суду Херсонської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації (далі ТУ ДСА) України в Херсонській області, Херсонського міського суду Херсонської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Херсонській області про:

- визнання протиправною бездіяльність ТУ ДСА щодо не здійснення перерахунку доплати за вислугу років судді у відставці їй ОСОБА_1 , у розмірі з 70% на 80% згідно вимог ч.5 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII шляхом зарахування згідно п.34 Прикінцевих та Перехідних положень, п.2 ч.7 ст. 69, ч.2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402VІІІ, ч.2 ст.127 Конституції України стаж 3 роки (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді та листа №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді" та не направлення оновлених довідок про суддівську винагороду до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку згідно Порядку ПФУ №3-1 від 25 січня 2008 року з часу виникнення прав (05 серпня 2018 року);

- зобов`язання ТУ ДСА здійснити перерахунок доплати за вислугу років з 70% на 80% від посадового окладу з часу виникнення права на зарахування додаткового стажу - 3 роки (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді згідно вимог п. 34 Прикінцевих та Перехідних положень, п.2 ч.7 ст. 69, ч.2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VІІІ, ч.2 ст. 127 Конституції України, ч.5 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402VІІІ та виготовити та направити оновлені довідки про суддівську винагороду виданих після 05 серпня 2018 року до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці їй ОСОБА_1 , з часу виникнення права;

- визнання протиправною бездіяльність ТУ ДСА щодо не здійснення перерахунку доплати за вислугу років у розмірі з 70% на 80% згідно поданої заяви судді у відставці її ОСОБА_1 , та не зазначення у довідці про суддівську винагороду станом на 01 січня 2022 рік виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року 2 481 грн, регіонального коефіцієнту 1.1, доплати в розміри 10% від посадового окладу за адміністративну посаду голови суду при здійсненні професійної діяльності судді, доплати за вислугу років у розмірі 80%, а саме: посадовий оклад 2 481 х 30 = 74 430 грн, регіональний коефіцієнт який включається до посадового окладу 1.1 81 873 грн, доплата за адмін посаду голови суду 10% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 8 187,30 грн, доплата за вислугу років 80% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 65 498,40 грн (всього розмір суддівської винагороди складає 155 558,70 грн) та не направлення до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку з 01 січня 2022 року згідно порядку ПФУ №3-1 від 25 січня 2008 року, ч.4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402VІІІ;

- зобов`язання ТУ ДСА здійснити перерахунок суддівської винагороди судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці шляхом видачі оновленої довідки станом на 01 січня 2022 рік виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року 2 481 грн, розміру регіонального коефіцієнту 1.1, доплати 10% за адмінпосаду голови суду, доплату за вислугу років в розмірі 80%, а саме: посадовий оклад 2 481 х 30 = 74 430 грн, регіональний коефіцієнт який включається до посадового окладу 1.1 81 873 грн, доплата за адмін. посаду голови суду 10% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 8 187,30 грн, доплата за вислугу років 80% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 65 498,40 грн (всього розмір суддівської винагороди складає 155 558,70 грн) та направити до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку з 01 січня 2022 року згідно порядку ПФУ №3-1 від 25 січня 2008 року;

- визнання протиправною бездіяльність ТУ ДСА щодо не здійснення перерахунку доплати за вислугу років у розмірі з 70% на 80% згідно поданої заяви судді у відставці її ОСОБА_1 , та не зазначення у довідці про суддівську винагороду станом на 01 січня 2023 рік виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року 2 684 грн, регіонального коефіцієнту 1.1, доплати в розміри 10% від посадового окладу за адміністративну посаду голови суду при здійсненні професійної діяльності судді, доплати за вислугу років у розмірі 80%, а саме: посадовий оклад 80 520 грн, регіональний коефіцієнт який включається до посадового окладу 1.1 88 572.00 грн, доплата за адмін. посаду голови суду 10% 8 857.20 грн, доплата за вислугу років 80% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 70 857,60 грн (всього розмір суддівської винагороди складає 168 286,80 грн) та не направлення до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку з 01 січня 2023 року згідно порядку ПФУ №3-1 від 25 січня 2008 року, ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402VІІІ;

- зобов`язання ТУ ДСА здійснити перерахунок суддівської винагороди судді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці її - ОСОБА_1 , шляхом видачі оновленої довідки станом на 01 січня 2023 рік виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року 2 684 грн, розміру регіонального коефіцієнту 1.1, доплати 10% за адмінпосаду голови суду, доплату за вислугу років в розмірі 80%, а саме: посадовий оклад 80 520 грн, регіональний коефіцієнт який включається до посадового окладу 1.1 88 572,00 грн, доплата за адмін посаду голови суду 10% 8 857,20 грн, доплата за вислугу років 80% від посадового окладу з урахуванням регіонального коефіцієнту 70 857,60 грн (всього розмір суддівської винагороди складає 168 286,80 грн) та направити до ГУПФ України в Херсонській області для подальшого перерахунку з 01 січня 2023 року згідно порядку ПФУ №3-1 від 25 січня 2008 року, ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402VІІІ.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що згідно наказу №03-11/41 від 26 січня 1991 року її призначено на посаду судді Комсомольського районного суду м. Херсона на підставі Закону "Про статус суддів в СРСР", який діяв до 10 лютого 1993 року при обранні суддів на посаду вперше. Статтею 8 Закону встановлювалось, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен. Таким чином, позивач вважала, що у неї є додаткові 2 роки стажу професійної діяльності, а згідно вимог ч.2 ст. 127 Конституції України на час її прийняття 3 роки, що у загальному розмірі визначається як 37 років 5 місяців 13 днів з часу виникнення права 05 серпня 2018 року. Згідно з ч.5. ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі, зокрема, за наявності стажу роботи більше 35 років 80 відсотків посадового окладу. Отже вона вважала, що має право на отримання 80% щомісячної доплати за вислугу років шляхом зарахування до стажу професійної діяльності додаткового стажу три роки.

Крім того позивач зазначила, що ТУ ДСА допущено протиправну бездіяльність щодо не виготовлення та не направлення до ГУПФ України в Херсонській області оновлених довідок про суддівську винагороду судді у відставці станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, виходячи із посадового окладу на 2022-2023 роки (2 481 грн та 2 684 грн), чим порушено її право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч.4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII. При виготовленні таких довідок застосуванню підлягає регіональний коефіцієнт 1.1, який включається до посадового окладу, 10% доплати за зайняття адміністративного посади голови суду під час здійснення професійної діяльності на посаді судді та доплати за вислугу років 80% від посадового окладу. В цій частині позовних вимог просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 10 листопада 2021 року у справі за №400/2031/21, від 30 листопада 2021 року у справі за №360/503/21, від 16 серпня 2021 року у справі №400/1239/21, від 27 липня 2023 року у справі №240/3795/22.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що ТУ ДСА в Херсонській області подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що норма, на яку посилається позивачка (п.2 ч.3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів"), встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді, але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2 102 грн.

Зазначений розмір прожиткового мінімуму також встановлений на 2022 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та на 2023 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Відповідно до ст.116 Бюджетного Кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетного Кодексу України чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Представник стверджував, що ТУ ДСА в Херсонській області з 01 січня 2022 року не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та з 01 січня 2023 року, встановлених відповідно, і довідку позивачка отримала, виходячи з розрахунку 2 102 грн посадового окладу, який отримує діючий суддя місцевого загального суду.

На думку представника ТУ ДСА в Херсонській області позовні вимоги відносно перерахунку доплати за вислугу років з 70% на 80%, доплати за перебування на адміністративній посаді, та неврахування регіонального коефіцієнта є безпідставними, необґрунтованими, такими, що суперечать вимогам законодавства. В обґрунтування своєї позиції представник зазначив наступне. В довідці, виданій ТУ ДСА в Херсонській області №02-589/24 від 08 квітня 2024 року, про суддівську винагороду для обчислення судді щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, доплата за вислугу років вказана 70%. Інформація про вислугу років вказана на підставі розрахунку стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років ОСОБА_1 , станом на 15 вересня 2016 року, за підписом голови Херсонського міського суду. Із даного розрахунку вбачається, що всього стаж за вислугу років станом на 15 вересня 2016 року, дату звільнення з посади, становить 34 роки 5 місяців 13 днів. Перед призначенням вперше на посаду судді позивачка мала стаж 1 місяць 10 днів секретаря народного суду Комсомольського районного суду та 9 років 1 місяць 16 днів Державного нотаріуса Другої Херсонської нотаріальної контори.

ТУ ДСА в Херсонській області зазначив, що Херсонським міським судом у розрахунок стажу роботи судді ОСОБА_1 станом на 15 вересня 2016 року, зараховано не 2 роки стажу (досвід) роботи (професійної діяльності) у відповідності до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а 9 років 2 місяці 26 днів. У позовній заяві не зазначено які інші три роки з її стажу не зараховані. Також в наданій довідці №02-589/24 від 08 квітня 2024 року не вказана доплата за перебування на адміністративній посаді, оскільки ця складова відсутня у наданому головою Херсонського міського суду Херсонської області розрахунку стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років. Згідно трудової книжки позивачки відсутні підстави для внесення цієї складової, так як ОСОБА_1 на дату звільнення з посади значилась суддею, не перебувала на адміністративній посаді. Крім того, у виданих ТУ ДСА в Херсонській області позивачу довідках регіональний коефіцієнт вже входить в посадовий оклад (2 102х30х1,1 = 69 366).

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Херсонській області, Херсонського міського суду Херсонської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ГУПФ України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Херсонській області щодо видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року) та станом на 01 січня 2023 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року).

Зобов`язано ТУ ДСА України в Херсонській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року) та станом на 01 січня 2023 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТУ ДСА України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі ТУ ДСА України в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскільки, законодавець чітко визначився про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 гривні, то враховуючи відсильну норму ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", саме цей розмір і необхідно застосовувати під час визначення суддівської винагороди позивача. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня 2022 року становить 6 500 гривень, відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року 6 700 гривень. Натомість мінімальний базовий (без врахування доплат передбачених ч. 2 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII) розмір суддівської винагороди позивача у вказаний період складав 63 060 грн, що у 9 разів більше, ніж розмір мінімальної заробітної плати. Отже, не можна стверджувати, що встановлення окремих розмірів прожиткового мінімуму для суддів, прокурорів окружної прокуратури та працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, змусила заявника(цю) нести індивідуальний та надмірний тягар та вплинуло на її незалежність або здатність виконувати свої обов`язки судді з гідністю, якої того вимагає професія. До теперішнього часу відповідні положення ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" не визнані неконституційними, тому підстави для їх незастосування відповідачем відсутні.

Апелянт зазначає, що законодавець визначив з 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні, ТУ ДСА в Херсонській області, як розпорядник коштів нижчого рівня, повинен нараховувати та виплачувати суддівську винагороду із застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 гривні, встановлених Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 року", "Про Державний бюджет України на 2023 рік". З урахуванням наведеного, зазначаємо, що жодного збільшення суддівської винагороди працюючих суддів протягом 2022 року, 2023 року не відбувалося, а відтак суддя у відставці ОСОБА_1 не набула права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідних розмірах.

Також апелянт вказує, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Лише у разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із встановленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідних розмірах, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТУ ДСА України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУПФ України в Херсонській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що не заперечується сторонами.

20 березня 2024 року позивачка звернулась до голови Херсонського міського суду із заявою, у якій просила видати розрахунок стажу судді у відставці з урахуванням додаткового стажу професійної діяльності, згідно ч.2 ст. 137 п.34 (прикінцевих положень) Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яка потрібна для подання до ТУ ДСА для визначення доплати за вислугу років та звернення до ГУПФ України в Херсонській області.

Херсонським міським судом Херсонської області 27 березня 2024 року складено розрахунок стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років судді у відставці ОСОБА_1 , відповідно до якого стаж вислуги років позивачки станом на 15 вересня 2016 року складає 34 роки 5 місяців 13 днів, та зараховано наступні періоди роботи:

з 19 серпня 1977 року по 28 вересня 1977 року секретарем народного суду Комсомольського району м. Херсона (0 років 1 місяць 10 днів);

з 12 травня 1982 року по 28 червня 1991 року державним нотаріусом Другої Херсонської нотаріальної контори (9 років 1 місяць 16 днів);

з 28 червня 1991 року по 24 березня 2016 року суддею Комсомольського районного суду м. Херсона (24 роки 8 місяців 26 днів);

з 25 березня 2016 року по 15 вересня 2016 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області (0 років 5 місяців 21 день).

Також 11 березня 2024 року позивачка подала до ТУ ДСА заяви за вхід. №464/24 та №465/24 про видачу їй довідок про розмір суддівської винагороди станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, виходячи із посадового окладу на січень 2022-2023 роки (2 481 грн. та 2 684 грн.), з перерахунком доплати за вислугу років з 70% на 80%, вислуга років за адміністративну посаду 10% та регіонального коефіцієнту 1.1.

08 квітня 2024 року ТУ ДСА виготовлено ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року, яке складає 117 922,20 грн, посадовий оклад 69 366 грн, доплата за вислугу років 70% - 48 556,20 грн. При обчисленні враховано прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Херсонській області щодо здійснення перерахунку доплати за вислугу років судді у відставці з 70% на 80%, зарахувавши 3 роки професійної діяльності їй у стаж роботи судді, а також щодо виготовлення довідок станом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, виходячи із посадового окладу 2 481 грн. та 2 684 грн, з перерахунком доплати за вислугу років з 70% на 80%, вислуги років за адміністративну посаду 10% та регіонального коефіцієнту 1.1

Херсонським міським судом Херсонської області, з якого звільнено позивачку у відставку, розраховано стаж роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років судді у відставці, відповідно до якого стаж вислуги років позивачки станом на 15 вересня 2016 року складає 34 роки 5 місяців 13 днів.

Відповідно до відомостей, що містяться в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду, ОСОБА_1 11 квітня 2024 року зверталась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Херсонського міського суду Херсонської області про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо нездійснення перерахунку стажу судді у відставці з 05 серпня 2018 року шляхом зарахування 3 роки стажу (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді та невидачі нового наказу щодо зарахування (перерахунку стажу) та не направлення наказу та оновленого розрахунку стажу до ГУПФ України для подальшого перерахунку з 05 серпня 2018 року (справа №420/11304/24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі №420/11304/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд по справі №420/11304/24 встановив, що згідно складеного Херсонським міським судом Херсонської області розрахунком стажу роботи судді, що дає право на одержання доплати за вислугу років, виданого на ім`я позивача, її стаж вислуги років станом на 15 вересня 2016 року (на момент звільнення) визначений у розмірі 34 роки 5 місяців 13 днів. До вказаного стажу роботи, крім періоду роботи безпосередньо на посаді судді, позивачу також зараховано періоди її професійної діяльності, зокрема, період роботи з 19 серпня 1977 року по 28 вересня 1977 року на посаді секретаря народного суду Комсомольського району м. Херсона, та з 12 травня 1982 року по 28 червня 1991 року на посаді державного нотаріусу Другої Херсонської нотаріальної контори.

Суд по справі №420/11304/24 дійшов висновку, що до розрахунку стажу роботи позивачки станом на 15 вересня 2016 року було зараховано наявний у стаж роботи (професійної діяльності), що передував її призначенню на посаду судді у 1991 році у розмірі 9 років 2 місяці 26 днів, що в контексті спірних правовідносин не суперечить сучасним положенням ч.2 ст. 137 Закону "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VІІІ.

Натомість стороною позивача під час розгляду справи №420/11304/24 не надано обґрунтувань щодо того, які саме 3 роки стажу роботи (професійної діяльності) позивачки, які надають їй право для призначення на посаду судді, не були зараховані відповідачем до розрахунків стажу роботи судді, що були видані у 2016 році (при її звільненні) та у 2024 році (за заявою позивачки). При цьому, доказів наявності у позивачки додаткового стажу роботи (професійної діяльності), який не був зазначений відповідачем у розрахунку такого стажу, позивачкою до суду надано не було.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі №420/11304/24 залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року.

Погоджуючись з рішенням першої інстанції, колегія суддів у постанові від 30 липня 2024 року у справі №420/11304/24 зазначила, що у розрахунок стажу роботи судді ОСОБА_1 станом на 15 вересня 2016 року було зараховано більше ніж 2 роки стажу роботи (професійної діяльності), а саме 9 років 2 місяці 26 днів, що відповідає ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII.

По даній справі №420/11368/24 позивачем не заявлено конкретних періодів професійної діяльності, незарахування яких під час обчислення доплати за вислугу років вона вважає протиправним. При цьому, розрахунок стажу, складений Херсонським міським судом Херсонської області, з якого було звільнено позивачку, був предметом судового розгляду у справі №420/11304/24 та визнаний правомірним рішенням суду, яке набрало законної сили.

Вирішуючи справу (в частині задоволених позовних вимог), суд першої інстанції виходив з того, що зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також в Закон України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає. Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч.2 ст. 130 Конституції України і ч.3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII. Отже фактично відповідач вважає, що збільшення розміру суддівської винагороди для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у період після січня 2022 року по 2023 рік, не відбулось.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України суд по даній справі врахував правову позицію Верховного Суду та вважав, що ТУ ДСА в Херсонській області допущено протиправну бездіяльність щодо видачі позивачу на її заяви від 11 березня 2024 року за вхід. №464/24 та №465/24 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2022 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року) та станом на 01 січня 2023 року (із зазначенням посадового окладу, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2023 року).

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIІІ).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами другою-четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з частиною 5 статті 135 Закону №1402-VIII, суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про прожитковий мінімум визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року, зокрема, прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028 грн.; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Аналогічні положення щодо встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі - 2102 грн. містили і Закони України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Отже, окремими приписами Законів України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", "Про Державний бюджет України на 2023 рік", "Про Державний бюджет України на 2024 рік", з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Колегія суддів зазначає, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне.

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум, і приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З урахуванням висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, колегія суддів вважає, що відповідачі, здійснюючи позивачу нарахування та виплату суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 грн. відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", діяли правомірно.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 відступила від висновків, викладених раніше, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушенні норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області, Херсонського міського суду Херсонської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.