Справа № 592/18003/25
Суддя: Корольова Г. Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/282/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

06.11.2025 року позивач через свого представника адвоката Огорілка Ю.М. звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, визнати протиправною та скасувати постанову СУ №2136/2025 від 16.09.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн за порушення ч.3 ст.210 -1 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2025 року щодо нього т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 -1 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає необгрунтованою та незаконною, оскільки згідно з даними військового квитка ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 від 15.03.2011 року), 13 жовтня 2010 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 він визнаний непридатним та не передбачено повторного проведення медичного огляду. Тобто його статус згідно з записом від 13 жовтня 2010 року, на який посилається ІНФОРМАЦІЯ_4 у спірній постанові, не відповідає статусу, за якого громадяни мали проходити повторний медичний огляд до 05.06.2025 року.

Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надав письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити.

27.11.2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позовну заяву, за змістом якого з позовними вимогами не погоджуються, підстав для задоволення позову немає, оскільки запис у військовому квитку ОСОБА_1 про непридатність за ст.64 (В) Розкладу хвороб зроблено помилково, фактично позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Крім того, твердження позивача не підтверджуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Також позивачем пропущено строк звернення до суду.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов таких висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 16.09.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 була винесена постанова щодо позивача ОСОБА_1 , в якій зазначено, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 11.09.2025 року о 16 год. 40 хв. було виявлено, що ОСОБА_1 за рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 13 жовтня 2010 року був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у військовий. Згідно пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист України" від 21.03.2024 № 3621-1Х, в редакції Закону України від 12.02.2025 № № 4235-ІХ, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Однак станом на 11 вересня 2025 року, повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у визначені законодавством строки не пройшов. Таким чином своїми умисними діями, що виразилися у тривалому, неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього законом, а саме невиконанні ним вимог пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист України" від 21.03.2024 № 3621-IX, в редакції Закону України від 12.02.2025 № № 4235-ІХ, абзацу четвертого пункту 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Підставою для винесення вищезазначеної постанови став протокол складений 11.09.2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Положеннями ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм інших нормативно-правових актів у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, оборони України та про військовий обов`язок та військову службу.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21 березня 2024 року № 3621-IX в редакції Закону України № 4235-IX від 12.02.2025, який набрав чинності 15.02.2025, установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Судом встановлено, що згідно із військовим квитком серія НОМЕР_1 від 15.03.2011 року, 13 жовтня 2010 року медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 визнаний непридатним.

Натомість відповідач не надав доказів того, що позивач при проходженні військово-лікарської комісії у 2010 році був визнаний «непридатним в мирний час, обмежено придатний в воєнний час».

З огляду на це, відповідачем не доведно суду тієї обставини, що ОСОБА_1 станом на 15.02.2025 року належав до категорії осіб, які були визнані обмежено придатними до військової служби, як наслідок, не довів того, що у позивача був обов`язок повторно пройти медичний огляд до 5 червня 2025 року з метою визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з недоведенням відповідачем правомірності свого рішення, неспростуванням належними доказами доводів позивача, викладених у позові, суд вважає недоведеною провину позивача в інкримінованому правопорушенні, яка фактично прирівняна до доведеної невинуватості цієї особи, суд вважає встановленим відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 5, 6, 77, 139, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання адміністративного позову.

Задовольнити позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення СУ №2136/2025 від 16.09.2025 року, що винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу 17 000 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя Галина КОРОЛЬОВА