Справа № 320/14251/25
Суддя: Тесленко І. О.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 листопада 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Тесленко І.О., перевіривши виконання вимог ст. ст. 160, 161, 168-171 Кодексу адміністративного судочинства України в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрованемісце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ), третя особа Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65008, м. Одеса, вул. Танцюри Євгенія, 42, ), про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва за ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року надійшли матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року справу передано до провадження судді Тесленко І.О.

Ухвалою від 03 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Дніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - залишено без руху; надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

05 листопада 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків, яка містить у собі виключно обгрунутвання незгоди представника з ухвалою суду.

При вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі суддя зважає на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення ДЕПАРТАМЕНТА ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ () (заяву від 03.02.2025 № 1335070/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України;

- визнати виконавчий документ, постанову серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, процесуальним законом передбачене врегулювання процесуальних дій учасників провадження щодо визнання таким що не підлягає виконанню саме виконавчого документу, який виданий судом.

Натомість, позивач звертається до суду з приводу визнання таким що не підлягає виконанню постанови, винесеної Департаментом патрульної поліції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, зокрема: 1) позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, що в частині позовних вимог щодо визнання виконавчого документу постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання, у відкритті провадження слід відмовити.

Щодо іншої заявленої позовної вимоги суддя зважає на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні , зокрема: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Позивач звернувся до суду з вимогою щодо визнати протиправним рішення ДЕПАРТАМЕНТА ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ () (заяву від 03.02.2025 № 1335070/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024.

При цьому, матеріали справи надійшли до суду за Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 30 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

В позовній заяві позивачем заявлено окрім іншого вимогу щодо звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан позивача (довідка про доходи за I квартал 2024 - IV квартал 2024 від 18.03.2025), відповідно якому розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Крім того, надано суду клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, яке обгрунтовано наступним.

Ухвалою від 03 листопада 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача щодо звільнення від сплати судового збору відмовлено, надано строк на усунення недоліків, зокрема сплати судового збору за 1 немайнову вимогу у розмірі 484,48 грн.

Матеріали справи містять докази направлення ухвали судді від 03 листопада 2025 року до електронного кабінету представника позивача у підсистемі «Електронний суд».

Як вбачається з заяви представника позивача від 05 листопада 2025 року, останній не згоден з ухвалою судді, ухвала судді від 03 листопада 2025 року не виконана, таким чином, недоліки заяви не усунено.

Суд зауважує, що представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача з адміністративним позовом щодо, зокрема, визнання протиправним рішення ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ () (заяву від 03.02.2025 № 1335070/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

Вказана постанова винесена по відношенню до позивача внаслідок порушення транспортним засобом, який перебуває у володінні позивача вимоги ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Володіння позивачем транспортним засобом представником позивача не спростовується та не заперечується.

Також, як було вказано в Ухвалі від 03 листопада 2025 року на підтвердження вказаної обставини позивачем надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відповідь на запит в електронному вигляді від 18.03.2025 року, з якої вбачається що протягом періоду І - ІV кварталів 2024 року позивач взагалі не отримував будь - який доходів.

При цьому, будь - яких інших доказів на підтвердження відсутності доходу з інших джерел, а також не спроможності позивача здійснити сплату судового збору у встановленому законом розмірі надано суду не було.

Крім того, до позовної заяви позивачем додано платіжну інструкцію з якої вбачається що Дніпровським ВДВС у м. Херсон ПМУМЮ9 14.03.2025 року з позивача було стягнуто за ВП №77447078 кошти в сумі 1 098,00 грн.

Таким чином, додані до позовної заяви та клопотання докази не узгоджуються між собою та не свідчать беззаперечно про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Саме по собі перебування (реєстрація) позивача у м. Херсон не свідчить про відсутність у нього можливості здійснити сплату судового збору у розмірі 484,48 грн.

З врахуванням суті спору, наявності доказів володіння позивачем транспортним засобом, суддя дійшов висновку, що сплата ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 484,48 грн. не може вважатись для нього надмірним тягарем та обмеженням його права на звернення до суду за захистом його прав.

За змістом ст.133 КАС України та ст.8 Закону України «Про судовий збір», судам надано право у виняткових випадках і залежно від обставин справи, врахувавши майновий стан сторони, звільнити її від сплати судового збору, відстрочити або розстрочити його сплату.

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.07.2018 року у справі №686/114/16-ц, положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Згідно з позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №215/3831/16-а, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ст.133 КАС України та ст.8 Закону України «Про судовий збір» є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Суддя звертає увагу, що ухвала від 03 листопада 2025 року набрала законної сили та підлягає виконанню.

Відповідно до резолютивної частини ухвали позивач попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Як вбачається з заяви про усунення недоліків, поданої представником позивача, останній обізнаний про винесення ухвали та її зміст, однак не згоден з позицією судді, у зв`язку з чим ним не вжито заходів задля належного виконання ухвали.

Таким чином, недоліки, зазначені в Ухвалі від 03 листопада 2025 року позивачем (представником позивача) не усунено.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної позовної заяви залишається в суді.

На підставі вищевикладеного, суддя дійшов висновку, що позовну заяву у частині вимог, щодо визнання протиправним рішення ДЕПАРТАМЕНТА ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ () (заяву від 03.02.2025 № 1335070/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, - необхідно повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 169, 248 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження щодо позовних вимог щодо визнання виконавчого документу - постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання, - відмовити.

Позовну заяву у частині вимог щодо визнання протиправним рішення ДЕПАРТАМЕНТА ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ () (заяву від 03.02.2025 № 1335070/41/47-2025) про примусове виконання постанови серії 4АВ № 08349651 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, - повернути позивачу разом із доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Тесленко