Справа № 160/13879/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви, в якій просить визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого травмування ОСОБА_1 14 квітня 2022 року та 13 січня 2025 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого бойового травмування ОСОБА_1 14 квітня 2022 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого бойового травмування ОСОБА_1 10 та 13 січня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14.04.2022 року при виконанні бойового завдання позивач потрапив під танковий обстріл, внаслідок чого отримав травму від вибухової хвилі, після якої в період з 16.04.2022 року по 22.04.2022 року, з 23.04.2022 року по 10.05.2022 року, з 18.05.2022 року по 30.05.2022 року знаходився на лікуванні. Також 10.01.2025 року позивач отримав МВТ акубаротравму, а 13.01.2025 року отримав обмороження стопи І ступеня, психічний розлад, асоційований з бойовим стресом, акубаротравму, цефалгічний синдром. З 13.01.2025 року по 31.01.2025 року проходив лікування. 19.02.2025 року представником позивача було надіслано адвокатський запит, в якому він просив, зокрема видати довідку про обставини травми, однак відповіді на момент подання позовної заяви отримано не було.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
06.08.2025 року, заперечуючи проти позовної заяви, Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що виданню довідки про обставини поранення повинні передувати як сама подія отримання поранення/травмування так і факт належної документальної фіксації даної події. Тобто у випадку отримання травмування/поранення військовослужбовець по можливості має доповісти безпосередньому командиру, який в свою чергу інформує про подію відповідний командний пункт де зазначена подія заноситься до журналу ведення бойових дій. Після цього від командира батальйону спрямовується доповідь про подію до штабу командира військової частини, який своїм наказом призначає службове розслідування для з?ясування відповідних обставин або одразу фіксує подію поранення/травмування у відповідному наказі. У випадках про які зазначає позивач в своїй позовній заяві, випадки його поранення/травмування не були зафіксовані в журналах бойових дій, рапорти командира підрозділу або доповіді не подавались, позивач не евакуйовуйся до медичних підрозділів безпосередньо з бойових позицій, а тому у командування були відсутні підстави для проведення службового розслідування або видання наказу про травмування. Вказує, що позивач не звертався із відповідними рапортами про призначення службових розслідувань впродовж 2022-2025 років. Оскільки події травмування позивача не фіксувались, у відповідача були відсутні підстави для проведення службового розслідування та відповідно для видачі довідок.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Позивач отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 25.11.2021 року.
3 16.04.2022 року по 22.04.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з діагнозом Т70,0 ВТ (від 16.04.2022) Акубаротравма. Посттравматична перфорація лівої барабанної перетинки. Гостра двобічна нейоросенсорна приглухуватість. Гострий правобічний катаральний фронтальний синусит, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2913 від 22.04.2022 року.
3 23.04.2022 року по 10.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №318/249 від 10.05.2022 року.
3 18.05.2022 року по 30.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНТ «ДОСРЦ» Солоний Лиман «ДОР», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №663 від 30.05.2022 року.
13.01.2025 року ОСОБА_1 отримав обмороження стопи І ступеня, що підтверджується первинною медичною картою форми 100.
3 13.01.2025 року по 31.01.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №407/8 від 31.01.2025 року.
31.01.2025 року солдат ОСОБА_1 пройшов медичний огляд в КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, по завершенню якого видано довідку №4411/537, в якій зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми (захворювання, поранення, контузії, каліцтва): S 06.00 МВТ (10.01.2025). Холодова травма. Відмороження 2 ст. стоп у дореактивному періоді. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. Зовнішнє ураження слухового апарата. Праворуч приглухуватість 2 ст., ліворуч приглухуватість 2 ст. Цефалгічний синдром. Травма легкого ступеню (згідно класифікатора розподілу травм Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007). Травма, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб наказу МО України від 14.08.2008 р. № 402 зі змінами потребує відпустки для лікування після травми (контузії, поранення або каліцтва) на 30 (тридцять) календарних днів.
19.02.2025 року представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, зокрема щодо надання інформації з приводу призначення службового розслідування за фактом травмування 14 квітня 2022 року, 10 січня 2025 року, 13 січня 2025 року та видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно долученого відповідачем до відзиву на позовну заяву листа військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2025 року №6242 вбачається, що нею розглянуто адвокатський запит від 19.02.2025 року, з приводу надання інформації та відповідних документів стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Зокрема повідомлено, що він вибув з району виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на лікування до стабілізаційного пункту м. Костянтинівка Донецької області (наказ від 08.01.2025 року №25). Вибув до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 на лікування з 13 січня 2025 року (наказ від 13.01.2025 року №40). Вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб, з 04 лютого 2025 року по 05 березня 2025 року (наказ від 03.02.2025 року №104). Вибув на лікування до військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 13 березня 2025 року (наказ від 13.03.2025 року №218).
Вважаючи що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невидачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого травмування 14 квітня 2022 року та 10 та 13 січня 2025 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Так, за нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.
Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Згідно статті 40 Статуту військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.
Статтею 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що командир зобов`язаний, зокрема знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю.
Відповідно до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в редакції станом на 14.04.2022 року) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Також статтю 260 доповнено новою частиною згідно із Законом № 3080-IX від 02.05.2023 року, в якій зазначено, що довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва).
Статтю 260 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3080-IX від 02.05.2023; із змінами, внесеними згідно із Законом № 3161-IX від 28.06.2023, в якій зазначено, що у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (далі - Інструкція №332).
За приписами пункту 1 розділу І Інструкції №332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).
Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції №332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Відповідно до пунктів 4, 5 розділу V Інструкції №332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Згідно з пунктом 18 розділу ІІ Інструкції № 332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються: дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок; військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця; вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я; коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні); перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин; порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення; заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
Отже, виданню військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) передує певна процедура, визначена вказаною Інструкцією №332, та її оформлення належить до виключної компетенції спеціально уповноваженого на те органу, відповідно до висновків, зазначених в акті комісією з розслідування нещасного випадку.
Суд зазначає, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Відповідно до положень статті 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Відтак, з огляду на викладені норми, суд вважає, що на військовослужбовця покладається обов`язок звернення із повідомленням до безпосереднього командира про факт травмування.
Як вбачається із матеріалів справи, згідно перевідного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2913 від 22.04.2022 року, позивач з 16.04.2022 року по 22.04.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з діагнозом Т70,0 ВТ (від 16.04.2022) Акубаротравма. Посттравматична перфорація лівої барабанної перетинки. Гостра двобічна нейоросенсорна приглухуватість. Гострий правобічний катаральний фронтальний синусит, що підтверджується.
3 23.04.2022 року по 10.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України», з діагнозом: гостра сенсоневральна приглухуватість двобічна (Н90), Лівобічна посттравматична перфорація барабанної перетинки. Акубаротравма що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №318/249 від 10.05.2022 року.
3 18.05.2022 року по 30.05.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНТ «ДОСРЦ» Солоний Лиман «ДОР» з діагнозом: G96.8 інші уточнені ураження центральної нервової системи, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №663 від 30.05.2022 року.
3 13.01.2025 року по 31.01.2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №407/8 від 31.01.2025 року.
31.01.2025 року солдат ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд в КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, по завершенню якого видано довідку №4411/537, в якій зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми (захворювання, поранення, контузії, каліцтва): S 06.00 МВТ (10.01.2025). Холодова травма. Відмороження 2 ст. стоп у дореактивному періоді. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. Зовнішнє ураження слухового апарата. Праворуч приглухуватість 2 ст., ліворуч приглухуватість 2 ст. Цефалгічний синдром. Травма легкого ступеню (згідно класифікатора розподілу травм Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007). Травма, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). На підставі статті 81 графи II Розкладу Хвороб наказу МО України від 14.08.2008 р. № 402 зі змінами потребує відпустки для лікування після травми (контузії, поранення або каліцтва) на 30 (тридцять) календарних днів.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються також Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом 14.08.2008 за №402 (Положення №402, у редакції, станом на момент отримання позивачем травм 14.04.2022 року, 10.01.2025, 13.01.2025 року відповідно).
Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 (в редакції станом на момент отримання позивачем травми 14.04.2022 року) передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Водночас згідно пункту 1.1 глави 1 розділу I із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023; в редакції Наказу Міністерства оборони № 262 від 27.04.2024 (а саме в редакції, станом на час отримання позивачем травм 10.01.2025, 13.01.2025 року) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно із пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Судом встановлено, що 31.01.2025 року солдат ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд в КНП «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради, по завершенню якого видано довідку №4411/537, в якій зазначено діагноз та постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок травми (захворювання, поранення, контузії, каліцтва): S 06.00 МВТ (10.01.2025). Холодова травма. Відмороження 2 ст. стоп у дореактивному періоді. Акубаротравма без перфорації барабанних перетинок. Зовнішнє ураження слухового апарата. Праворуч приглухуватість 2 ст., ліворуч приглухуватість 2 ст. Цефалгічний синдром. Травма легкого ступеню (згідно класифікатора розподілу травм Наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007). Травма, ТАК, пов`язана із проходженням військової служби (довідка про обставини травми відсутня). На підставі статті 81 графи II Розкладу Хвороб наказу МО України від 14.08.2008 р. № 402 зі змінами потребує відпустки для лікування після травми (контузії, поранення або каліцтва) на 30 (тридцять) календарних днів.
Пунктом 21.7 Положення №402 (в редакції станом на момент отримання позивачем травми 14.04.2022 року) встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Також пункт 21.7 глави 21 розділу II доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства оборони № 262 від 27.04.2024 (у редакції, станом на момент отримання позивачем травм 10.01.2025, 13.01.2025 року), в якому зазначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Тобто, даним положенням передбачено видання довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) Додаток 5.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - це документ, в якому міститься інформація про обставини, при яких військовослужбовець отримав травму, поранення чи каліцтво. Видається за підписом командира в/ч на підставі наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку про те, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Водночас, отримання військовослужбовцем поранення повинно відстежуватися у медичних документах військово-лікарської комісії.
Разом з тим, викладена у вищезазначених медичних документах інформація щодо отримання позивачем травми, отриманої зокрема 14.04.2022 року, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби записана лише зі слів позивача та не підтверджена іншими документами, зокрема довідкою про обставини травми, тощо.
Будь-яких доказів травмування, зокрема 14.04.2022 року позивачем до суду не надано, жодних конкретних обставин травмування з посиланням на очевидців отримання позивачем травми не наведено.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2025 року представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, зокрема щодо надання інформації з приводу призначення службового розслідування за фактом травмування 14 квітня 2022 року, 10 січня 2025 року, 13 січня 2025 року та видачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Водночас згідно статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Так листом військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2025 року №6242 розглянуто адвокатський запит.
Водночас, позивач з відповідним рапортом щодо травмувань, отриманих 14.04.2022 року, 10.01.2025 року, 13.01.2025 року до військової частини НОМЕР_1 в установленому порядку не звертався.
Крім того, матеріали справи не містять відповідного рішення відповідача про відмову у проведенні службових розслідувань за фактом отриманих травмувань.
Також, суд звертає увагу, що суб`єкт владних повноважень на адвокатський запит має надати відповідь в порядку та строки встановлені положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та він позбавлений права розглядати такий адвокатський запит як звернення чи рапорт військовослужбовця та вирішувати питання чи то клопотання які в ньому поставлені, які підлягають вирішення в порядку встановленому іншими законами чи підзаконними нормативно-правовими актам для розгляду яких передбачено інший визначений порядок.
У відповідь на адвокатський запит надається наявна інформація або наявні документи, та такий запит не можна розцінювати як рапорт військовослужбовця, в інтересах якої такий запит було подано.
Суд зазначає, що задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
В даному випадку, виданню довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) повинні передувати як сама подія отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), так і факт належної документальної фіксації даної події.
У випадку отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовець має доповісти безпосередньому командиру, який в свою чергу інформує про подію відповідний командний пункт де зазначена подія заноситься до журналу ведення бойових дій. Після цього, до командира батальйону спрямовується доповідь про подію до штабу командира військової частини, який своїм наказом призначає службове розслідування для з`ясування відповідних обставин або одразу фіксує подію травми (поранення, контузії, каліцтва) у відповідному наказі.
Позивачем не спростовуються доводи відповідача щодо відсутності рапортів та доповідей про обставини травмування (поранення, контузії, каліцтва), та те що позивача не було евакуйовано до медичних підрозділів безпосередньо з бойових позицій, що свідчило б про наявність підстав для проведення службового розслідування або видання наказу про травмування (поранення, контузії, каліцтва).
Крім того, позивач у позовній заяві не ставить вимог щодо бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 в частині не проведення розслідування за фактом отриманих травмувань.
У досліджуваному випадку суд не встановив протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманих травмувань ОСОБА_1 14.04.2022 року, 10.01.2025 року, 13.01.2025 року, оскільки у відповідача не було достатніх доказів, які слугували підставою для видачі таких довідок.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 за фактом отриманого бойового травмування ОСОБА_1 14 квітня 2022 року, 10 січня 2025 року та 13 січня 2025 року, не підлягають до задоволення.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська