Справа № 400/3372/25
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3372/25

Суддя першої інстанції: Ярощук В.Г.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 23.05.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2007 по 31.12.2012 відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2007 по 31.12.2012 з врахуванням 01.06.2003 (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Порядку №1078; зобов`язання виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу згідно п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок № 44).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 27.07.2004 по 19.04.2021 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , однак під час проходження служби, зокрема у період з 01.04.2007 по 31.12.2012 відповідачем протиправно не нараховувалась та виплачувалась йому індексація грошового забезпечення із врахуванням базового місяця червень 2003.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.

При вирішені справи, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Разом з тим, суд вказав, що Порядок №1078 (у редакції, чинній до 15.12.2015) визначав, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника. З огляду на наведене, оскільки позивач вперше був зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення відповідача 27.07.2004, суд першої інстанції дійшов висновку, що спочатку базовим місяцем для проведення індексації її грошового забезпечення був липень 2004. При цьому, суд також встановив, що у травні 2007 та грудні 2010 грошове забезпечення позивача суттєво збільшувалось, що вказує на безпідставність доводів позову про застосування червня 2003, як базового місяця, для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у період з 27.07.2004 до 31.12.2012.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції помилково вказано, що напочатку базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення буде липень 2004, оскільки початком проходження служби є 15.07.2000 у військово-інженерному інституті, а тому базовим місяцем має бути саме червень 2003. Крім того, позивач зауважує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки змінам виплати як грошового забезпечення так і індексації грошового забезпечення з 01.04.2007 по 31.12.2007 згідно постанови КМУ від 28.03.2007 №594 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році» та наказу МОУ від 14.04.2007 №175 «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям ЗСУ». При цьому, позивач зазначає, що під час проведення індексації враховуються виплати, які включаються до грошового забезпечення, в тому числі і премії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 27.07.2004 по 19.04.2021 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.07.2004 №140. /а.с.1 з.б./

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.04.2021 № 25 позивача виключено зі списків особового складу відповідача та всіх видів забезпечення з 19.04.2021, зараховано в списки військової частини НОМЕР_2 . /а.с.17/

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2025 №155 позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з квітня 2006 по березень 2013 за виключенням декількох місяців. /а.с.26-28/

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2007 по 31.12.2012 з врахуванням базового місяця червень 2003 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі Закон України №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону України №2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ (надалі Закон України № 282-ХІІ).

Статтями 1, 2 Закону України №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.5 Закону України №1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З метою реалізації Закону України №1282-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078), відповідно до п.1 якого цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція застосована у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 30.09.2019 у справі №750/9785/16-а, від 20.11.2019 у справі №522/11257/16-а.

Отже, грошове забезпечення підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі №610/1175/17.

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзац 2 цього пункту.

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 01.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до п. 5 Порядку №1078 (в редакції, яка діяла до 15.12.2015) базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Відповідно до вимог абз.3 п.10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Отже, до грудня 2015 законодавцем передбачався механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, який не передбачав визначення базового місяця для нарахування індексації місяцем останнього підвищення посадового окладу, натомість базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації підлягало здійсненню індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2022 у справі № 200/3859/21 дійшов висновку, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: до 01.12.2015 був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; після 01.12.2015 є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Разом з тим, розтлумачивши п.п.2, 5 Порядку №1078, у справах №400/1118/21, №420/3593/20 Верховний Суд вказав, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Одночасно з цим, суд зазначив, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Зрештою на основі аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

На підставі наведених приписів законодавства, враховуючи висновки Верховного Суду, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин вірно вказав на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач вперше був зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 у липні 2004, а тому спочатку базовим місяцем для проведення індексації його грошового забезпечення був саме липень 2004.

Окрім того, слід зауважити, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.

В контексті зазначеного, заслуговує на увагу той факт, що грошове забезпечення позивача (згідно довідки від 17.01.2025 №154, а.с.21-25) за період проходження служби у відповідача за 2007-2012 роки неодноразово збільшувалось за рахунок постійних складових, тому в силу приписів Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) відсутні підстави вважати, що червень 2003 є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за спірний період.

Слушними є посилання позивача про те, що під час проведення індексації враховуються виплати, які включаються до грошового забезпечення відповідно до законодавства, в тому числі і премії, однак розмір премії, за рахунок якої збільшується грошове забезпечення, не впливає на визначення базового місяця, що залишено останнім поза увагою.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано правової оцінки змінам виплати як грошового забезпечення так і індексації грошового забезпечення з 01.04.2007 по 31.12.2007 згідно постанови КМУ від 28.03.2007 №594 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у 2007 році» та наказу МОУ від 14.04.2007 №175 «Про встановлення граничних розмірів премії військовослужбовцям ЗСУ».

Колегія суддів зазначає, що постановою КМУ від 28.03.2007 №594 Міністерству оборони України було дозволено здійснювати у поточному році починаючи з 1 квітня преміювання військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу (насамперед осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, осіб рядового, молодшого та середнього начальницького складу та осіб молодшого офіцерського складу) понад встановлений законодавством розмір у межах видатків, передбачених для грошового забезпечення у 2007 році. Вказана постанова Кабінету Міністрів України втратила чинність 01.01.2008. Водночас, на виконання цієї постанови Міністр оборони України видав наказ від 14.04.2007 №175, яким з 01.04.2007 введено в дію з граничні розміри премії, що виплачується у відсотках від грошового забезпечення, виходячи з посадових окладів і стажу безперервної служби.

Тобто, постановою КМУ від 28.03.2007 №594 не змінювалися встановлені законодавством розміри та види грошового забезпечення військовослужбовців, не вводилися нові види грошового забезпечення, а дозволялося лише тимчасове (протягом 2007), додаткове (понад установлений законодавством розмір виплат) преміювання військовослужбовців.

До того ж, в апеляційній скарзі позивач посилається на висновки Верховного Суду, зокрема у постанові від 24.09.2020 у справі №806/2883/17, в яких суд дійшов висновку, що виплати, які здійснювалися військовослужбовцям на підставі постанови КМУ від 28.03.2007 №594 мали тимчасовий характер і не змінювали встановлених законодавством розмірів грошового забезпечення, оскільки передбачений цією постановою дозвіл діяв в обмежених часових рамках, а саме: з 01.04.2007 до 31.12.2007.

Тобто, встановлені премії залежно від фінансових можливостей не можуть бути підставою для визнання звітного місяця, в якому були більші виплати, базовим.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати, що при вирішенні справи було порушено норми матеріального чи процесуального права.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв