Справа № 160/9890/25
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2025 рокуСправа №160/9890/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/9890/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 130 033,13 грн (сто тридцять тисяч тридцять три грн. тринадцять коп.) за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення та за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок очікування розгляду рапорту щодо направлення на медичну реабілітацію за період з 07 жовтня 2024 року по 19 листопада 2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 130 033,13 грн (сто тридцять тисяч тридцять три грн. тринадцять коп.) за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення та за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок очікування розгляду рапорту щодо направлення на медичну реабілітацію за період з 07 жовтня 2024 року по 19 листопада 2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що під час проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 він приймав участь у бойових діях, під час яких отримав тяжку травму, що підтверджено відповідними медичними документами, у тому числі довідкою військово-лікарської комісії (далі - ВЛК, а також довідкою про обставини травми. У зв`язку із отриманням тяжкої травми позивач тривалий час перебував на лікуванні з 26.07.2024 року по 07.09.2024р. та у відпустці за станом здоров`я з 07.09.2024р. по 06.10.2024р., після завершення якої вчасно з`явився до Військової частини НОМЕР_1 та подав рапорт для направлення його на повторну ВЛК, після проведення якої 31.10.2024р. було встановлено, що позивач потребує реабілітації, у зв`язку із чим позивач знов звернувся до відповідача із рапортом про направлення його на реабілітацію, за наслідками розгляду якого було видано відповідне направлення від 19.11.2024р. При цьому у період з 07.10.2024р. по 18.11.2024р. позивач перебував у Військовій частині НОМЕР_1 та очікував на результати розгляду його вищевказаних рапортів щодо направлення на ВЛК та подальшого направлення на реабілітацію. Разом з цим, відповідачем, в порушення приписів п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану позивачеві не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду за період очікування розгляду рапорту щодо направлення на медичну реабілітацію, а саме: за період з 07.10.2024р. по 19.11.2024р. у сумі 130 033,13 грн., з огляду на що позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9890/25, а також призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Копія позовної заяви з додатками до неї та копія ухвали суду від 09.06.2025 року скеровані за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету відповідача та доставлена до електронного кабінету підсистеми Електронний суд Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідками про доставку електронних листів, наявними в матеріалах справи, однак, станом на час розгляду справи відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
При цьому, за приписами частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 04.04.2024 року мобілізований до лав Збройних Сил України та з 14.05.2025 року проходить військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .
Після отримання поранення 26.07.2024р. позивача було евакуйовано для надання медичної допомоги, що підтверджується двома довідками ПМК (форма 100) від 26.07.2024 року.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №143/7 від 06.09.2024р. отримана солдатом ОСОБА_1 травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби, та відповідно до наказу МОЗ України від 04.07.2007р. №350, п.3.1 «Про затвердження Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості», віднесена до тяжкої. На підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб, Таблиці додаткових вимог потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
На підставі вказано довідки ВЛК №143/7 від 06.09.2024р. позивачеві була надана відпустка за станом здоров`я з 07.09.2024р. по 06.10.2024р., що підтверджується відпускним квитком №4830 від 14.09.2024 року.
Як самостійно зазначається позивачем у позовній заяві, по закінченню відпустки ОСОБА_1 прибув до місця розташування Військової частини НОМЕР_1 та з 07.10.2024р. перебував у розташуванні частини.
Відповідно до направлення №2019 від 19.11.2024 року позивача направлено на реабілітаційне лікування у зв`язку із станом здоров`я після отриманої 26.07.2024р. травми.
При цьому у період з 07.10.2024р. по 18.11.2024р. позивач знаходився у Військовій частині НОМЕР_1 .
21.02.2025 року позивач звернувся до Військової частині НОМЕР_1 із запитом щодо виплаченого йому грошового забезпечення з липня 2024 року.
Листом Військової частині НОМЕР_1 від 04.03.2025 року за вих. №1/194 позивача повідомлено про те, що відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2024 №210, від 29.07.2024 №213, від 15.09.2024 №265, від 27.10.2024 №309, від 03.11.2024 №316, від 06.11.2024 №319, від 19.11.2024 №334, від 14.12.2024 №359, від 20.12.2024 №365, від 19.01.2025 №21, від 10.02.2025 №43 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у зв`язку з пораненням в період з 26.07.2024 по 06.09.2024; в реабілітаційній відпустці в період з 07.09.2024 по 06.10.2024, з 11.01.2025 по 09.02.2025; перебував на лікуванні у зв`язку з захворюванням в період з 27.10.2024 по 03.11.2024, з 19.11.2024 по 10.01.2025; перебував в розпорядженні командира частини в період з 26.07.2024 по 06.11.2024, з 20.12.2024 по т.ч. Після повернення з лікування та надання медичних документів позивачеві була виплачена додаткова винагорода з наступного розрахунку:
за липень 2024 року (за 15 діб з розрахунку 30 000,00 грн, за 15 діб з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 61 959,67 грн (зараховано 22.08.2024 у сумі 46 072,58 грн, 22.11.2024 - 15 887,09 грн );
за серпень 2024 року (за 31 добу з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 98 500,00 грн (зараховано 22.11.2024);
за вересень 2024 року ( за 30 діб з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 98 500,00 грн (зараховано 22.11.2024);
за листопад 2024 року (за 10 діб з розрахунку 100 000,00 грн) у. сумі 32 833,33 грн (зараховано 24.01.2025);
за грудень 2024 року (за 31 добу з розрахунку 100 000,00 грн) у сумі 98 500,00 грн (зараховано 24.01.2025 у сумі 76 258,06 грн, 21.02.2025 - 22 241,94 грн);
за січень 2025 року (за 31 добу з розрахунку 100 000,00 грн ) у сумі ' 98 500,00 грн (зараховано 21.02.2025).
Вважаючи, що відповідач безпідставно не нарахував та не виплатив позивачеві додаткову грошову винагороду за період з 07 жовтня 2024 року по 19 листопада 2024 року в розмірі 130 033,13грн за час перебування позивача у Військовій частині НОМЕР_1 та очікування ним розгляду рапорту щодо направлення його на медичну реабілітацію, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.9 Закону України №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).
Відповідно до абз.1 п.1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з абз.3, 4 п.1-2 Постанови №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 затверджено зміни до Порядку №260 та внесено до нього новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).
Згідно з п.9, 10 розділу XXXIV Порядку №260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
За приписами п.13 розділу XXXIV Порядку №260 військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Згідно з п.15 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;
відбувають покарання на гауптвахті - за час відбування такого покарання.
Зазначене не стосується військовослужбовців, визначених в абзацах другому-шостому цього пункту, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень, контузій, травм та каліцтв, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.
Отже, військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою №704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення №402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що позивач у зв`язку із отриманням тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 26.07.2024 року по 06.09.2024р., що підтверджується відповідними медичними документами, а в подальшому з 07.09.2024р. по 06.10.2024р. перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування після отримання вищевказаної тяжкої травми за висновком військово-лікарської комісії, відтак, згідно з вищенаведеними приписами абзацу 4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 має право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні та у відпустці і, як встановлено судом та визнається самим позивачем, така виплата позивачеві була здійснена.
Разом з цим, у період з 07.10.2024р. по 18.11.2024р. позивач знаходився у Військовій частині НОМЕР_1 і ані на лікуванні, ані у відпустці для лікування після поранення (травми) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, не перебував, що позивачем визнається, відтак, підстави для нарахування і виплати позивачеві передбаченої абз.4 п.1-2 Постанови №168 та абз.4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 додаткової винагороди за цей період відсутні.
Зі змісту приписів абз.4 пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 чітко слідує за які саме періоди виплачується така додаткова винагорода (за весь час (періоди) перебування на лікуванні (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або у відпустці), тож за інші періоди така винагорода не нараховується і не виплачується.
За наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, відтак, судовий збір останнім сплачено не було, а у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог понесені витрати на професійну правничц допомогу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова