Справа № 380/15779/25
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 рокусправа № 380/15779/25

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Янковська І.І.,

за участю:

представника позивача Оліфіра К.М.,

представників відповідача Гарасиміва В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» (місцезнаходження: 04073, м.Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А, ) (далі позивач, ІП «І-АР-СІ») звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000186/2 від 23.05.2025.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України). Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК України, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. При цьому, відповідач не вказав в чому саме полягають невідповідності у поданих документах, та не зазначив відсутність яких саме належних відомостей дали відповідачу підстави не визнавати митну вартість, що була заявлена позивачем. Водночас, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). Стверджує, що відповідачем при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів не обґрунтовано підстави використання другорядного методу визначення митної вартості товару. З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 06.08.2025 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач 01.09.2025 подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем у зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У рішеннях про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів відповідно до статті 60 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи відомства діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача 02.10.2025 подано додаткові пояснення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» () зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид господарської діяльності: 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням. Інші: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 52.10 Складське господарство; 26.20 Виробництво комп`ютерів і периферійного устатковання.

Між Іноземним підприємством «І-АР-СІ» (покупець) та компанією «ERC DISTRIBUTION AG» (Продавець/Постачальник) укладено договір № 051020EU від 05.10.2020, згідно з умовами якого Постачальник зобов`язується поставити Товари Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товари поставлені на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 5.2 Договору, номенклатура, найменування, кількість, ціна за одиницю Товарів, що постачаються за цим Договором, вказується в Рахунку на поставку відповідної партії Товару. Одиницею виміру Товару є штука, якщо інше не зазначене у Рахунку на поставку відповідної партії Товару.

Згідно з п. 6.2 Договору місце доставки погоджується Сторонами при підтвердженні замовлення та вказується у відповідному Рахунку.

Відповідно до п.6.3 Договору, Товари (окрім програмної продукції, яка постачається засобами електронного зв`язку) повинні поставлятися на умовах поставки FCA, EXW, FOB, DAP, що повинно тлумачитися відповідно до міжнародних правил тлумачення торгових термінів (Incoterms 2010), наданих Міжнародною торговою палатою, якщо інші умови поставки не погоджено Сторонами у відповідному Рахунку.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що ціни на Товари, що постачаються за даним Договором встановлюються Постачальником у інвойсах дійсних для умов FCA, EXW, FOB, DAP (відповідно до умов Інкотермс 2010) або, відповідно, інших погоджених Сторонами умов поставки. Конкретні узгодженні умови поставки згідно Інкотермс 2010, а також місце поставки будуть вказані у відповідному Рахунку Постачальника. Прайс-лист Постачальника з цінами, які діятимуть протягом зазначеного у прайс листі часу, може доводитись до Покупця шляхом надсилання на його електронну адресу, вказану Покупцем. У пункті 8.2 Договору зазначається, що загальна вартість Договору складається із сум всіх обсягів поставок, які здійснені протягом дії цього Договору. Ціни на кожну одиницю товару, та загальна вартість кожної відповідної партії Товару узгоджуються та вказуються Сторонами у інвойсі на поставку такої партії Товару.

Згідно з пунктом 8.3 Договору, оплата за Товар, що поставляється за цим Договором, здійснюється Покупцем в ЄВРО на банківський рахунок Постачальника, зазначений в цьому Договорі.

Відповідно до п.8.4 Договору якщо інший строк оплати не вказаний у Рахунку, Покупець повинен повністю оплатити Постачальнику кожну партію Товару: авансовим платежем за кожне замовлення; або у строк не пізніше 180 календарних днів з дати Рахунку на оплату відповідної партії Товару. Узгоджений конкретний спосіб оплати зазначається у Рахунку.

На виконання вимог Контракту № 051020EU від 05.10.2020 відповідно до інвойсу № UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025 покупець придбав у Продавця товар загальною вартістю 84507,60 Євро. В інвойсі зазначено термін доставки FCA Роттердам (180 днів після оплати).

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» з метою митного оформлення товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію № 25UA33U2 від 20.05.2025, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме Самозбалансований двохколісний пристрій для персонального пересування в положенні стоя з електричним приводом, новий, що містить радіообладнання: Електросамокат 450W Segway Ninebot eKickScooter E2 E II арт. AA.05.14.01.0004,-420 шт.; Електросамокат дитячий 260W Segway KickScooter C2 PRO E арт.-AA.10.04.02.0013,-150 шт. Виробник-Segway Europe B.V.; Торгівельна марка Ninebot; Країна виробництва- CN.

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору), яка становила 84507,60 Євро.

Одночасно декларантом до митного контролю разом з митною декларацією № 25UA33U2 від 20.05.2025 в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару надано документи, зокрема:

- рахунок-фактуру (інвойс) №UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025;

- автотранспортна накладна №2500988 від 15.05.2025;

- декларацію про походження товару №UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025;

- довідку про транспортні витрати від 15.05.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) № 051020EU від 05.10.2020;

- перепустка №99674 від 20.05.2025;

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту наступного змісту: «Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару».

Декларант надіслав повідомлення в якому повідомив, що додаткових документів окрім надісланих (договір на перевезення, копія митної декларації країни відправлення, зовнішньоекономічний договір(контракт) купівлі-продажу товарів, прайс-лист від виробника, інструкція користування до товару, технічна документація, видаткові накладні, проформа-інвойс від виробника товару, інвойс від продавця надати не може. Просив продовжити митне оформлення, та визначити митну вартість товару.

За результатами розгляду електронної митної декларації № 25UA33U2 від 20.05.2025 та доданих документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000186/2 від 23.05.2025.

В оскаржуваному рішенні Львівської митниці про коригування митної вартості товарів, в графі 33 зазначено наступне.

«В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (надалі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено наступне: Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товару відповідно до вимог ч.2 ст.53 МКУ є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Поставка товару здійснювалась на підставі Контракту №051020EU від 05.10.2020, що укладений між ERC Distribution AG (Продавець) та Іноземне Підприємство «І-АР-СІ» (Покупець) (надалі Контракт ЗЕД). Відповідно до п.8.2.Контракту ЗЕД, загальна вартість Договору складається із сум всіх обсягів поставок, які здійснені протягом дії цього Договору. Ціни на кожну одиницю Товару, та загальна вартість кожної відповідної партії Товару узгоджується та вказується Сторонами у інвойсі на поставку такої партії Товару.

Відповідно до п.8.4. Контракту ЗЕД, передбачено, що якщо інший строк оплати не вказаний у Рахунку, Покупець повинен повністю оплатити Постачальнику кожну партію Товару, в спосіб, передбачений цим пунктом. При цьому, узгоджений конкретний спосіб оплати зазначається у Рахунку.

В «Custom Invoice», в графі «payment terms» зазначено «Payment due immediately», що дослівно означає «Оплата негайно». В Інвойсі №UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025, в графі «Delivery terms» зазначено «FCA Rotterdam (180 days after payment)», що означає доставка протягом 180 днів після оплати. Із сукупного аналізу зазначених вище норм випливає, що доставка не є можливою без 100% попередньої оплати товару, що поставляється. Разом з тим документів про оплату за оцінюваний товар до митного оформлення не було надано.

Відтак, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже повинна бути здійснена. Прайс-лист від 01.05.2025 не може бути взятий до уваги як такий, що підтверджує вартість товарів, оскільки: ціни встановлені 01.05.2025 без зазначення періоду дії таких цін. В такому прайс-листі зазначено «as per 1st of May 2025», що дослівно означає «станом на 1 травня 2025», в той час, інвойс №№UKR-03-1505-2025 датований 15.05.2025.

Щодо наданих декларантом видаткових накладних, слід зазначити, що №51/7 від 26.09.2024 частково стосується, а №51/8 від 03.04.2025 зовсім не стосується оцінюваних товарів. Відповідно до Інкотермс 2020 умови поставки FCA означають, що продавець здійснює поставку товару покупцю одним з двох способів: коли названим місцем поставки товарів є приміщення продавця; коли назване місце є іншим місцем, куди товар поставляється та надається у розпорядження перевізника або іншої особи, призначеної покупцем. Договором перевезення вантажу №20161212 від 12.02.2016, що укладений між Іноземне Підприємство «І-АР-СІ» (Замовник) та ТОВ «РАФ-ТРАНС» (Перевізник) (надалі Договір ТЕО), п.2.1.1. передбачено, що Замовник зобов`язується забезпечити надання вантажів для перевезень на підставі узгодженого «Замовлення на перевезення», що є невід`ємною частиною цього Договору, в якому вказані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення та додаткові вимоги.

Аналогічне положення про необхідність направлення Замовлення зазначено в п.2.2.1 та 3.1. Договору ТЕО. Проте, такий документ до митного оформлення наданий не був. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. З огляду на умови пункту 4.1 Договору ТЕО та враховуючи, що конкретно умови оплати конкретно не визначені жодним документом, оскільки, Замовлення надано не було, - у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення такої складової митної вартості як транспортні витрати. Разом з тим, документів про оплату за надані транспортні послуги до митного оформлення не було надано.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст. 53 МКУ декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надано наступні документи: Технічна документація від 20.05.2025; Інвойс №20027729 від 06.05.2025; Інструкція до Segway KickScooter C2 PRO E від 20.05.2025; Транзитна №25NL000510RW6DTQJ7 від 08.05.2025; Договір перевезення №20161212 від 12.12.2016; Технічна документація AA.05.14.01.0004 від 20.05.2025; Інвойс №UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025; Контракт 051020EU; Інструкція користувача KickScooter C2 PRO; Інструкція користувача eKickScooter E2; Прайс лист; Видаткова накладна № 51/7; Видаткова накладна № 51/7; Видаткова накладна № 51/7; Видаткова накладна № 51/8; Видаткова накладна № 51/8.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA42U0 від 07.04.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (Segway Ninebot….) становить 201,17 євро/шт. Коригування на умови поставки, розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося».

Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000186/2 від 23.05.2025.

На виконання вимог рішення про коригування митної вартості декларантом подано нову митну декларацію.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, шляхом скасування оскаржуваного рішення.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч.2 ст.1 Митного кодексу України; далі МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зі змісту наведеної норми МК України випливає, що неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 цього Кодексу є однією з самостійних підстав для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

З матеріалів справи випливає, що оскаржуваним рішенням митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.

При цьому суд звертає увагу, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Викладена правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 25.06.2020 у справі № 805/2380/16-а та від 20.10.2020 у справі №809/1056/16.

Згідно з ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625.

Відповідачем встановлено розбіжності, про які зазначено у картці відмови та в рішенні про коригування. Крім того, після проведених консультацій із декларантом на вимогу митниці інших доказів позивачем не було надано.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для витребування митним органом додаткових документів суд встановив, що відповідно до п.8.4 Договору якщо інший строк оплати не вказаний у Рахунку, Покупець повинен повністю оплатити Постачальнику кожну партію Товару: авансовим платежем за кожне замовлення; або у строк не пізніше 180 календарних днів з дати Рахунку на оплату відповідної партії Товару. Узгоджений конкретний спосіб оплати зазначається у Рахунку.

В інвойсі № UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025 вказано, що зазначений у ньому товар на загальну суму 84507,60 Євро імпортується на умовах FCA Роттердам (180 днів після оплати). Тобто, сторонами договору узгоджено конкретні умови поставки та строк оплати за товар: товар має бути переданий покупцю у місті Роттердам протягом 180 днів після повної попередньої оплати.

Декларантом не подано разом з митною декларацією платіжного доручення, яке підтверджує повну оплату товару за вказаними в інвойсі №№ UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025 умовами.

У зв`язку з відсутністю платіжного доручення, Львівською митницею з метою підтвердження митної вартості скеровано вимогу щодо надання документів, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

На вимогу відповідача ІП «І-АР-СІ» подано повідомлення, яким відмовлено у наданні в термін, встановлений ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, інших додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів у зв`язку із відсутністю у декларанта такої можливості. Просив завершити митне оформлення товарів на підставі наданих документів.

Таким чином, на вимогу митного органу у підтвердження заявленої вартості товару позивачем не надано інших документів, зокрема документів, що підтверджують попередню оплату товару.

Суд наголошує, що в «Custom Invoice», в графі «payment terms» зазначено «Payment due immediately», що дослівно означає «Оплата негайно». В Інвойсі № UKR-03-1505-2025 від 15.05.2025, в графі «Delivery terms» зазначено «FCA Rotterdam (180 days after payment)», що означає доставка протягом 180 днів після оплати. Із сукупного аналізу зазначених вище норм випливає, що доставка не є можливою без 100% оплати товару, що поставляється.

Суд зазначає, що відвантаження товару без попередньої оплати за нього може свідчити про наявність між сторонами зовнішньоекономічного договору домовленості щодо інших умов поставки ніж ті, що узгоджені в договорі та подані декларантом, а тому документи на підтвердження таких умов повинні бути надані митниці під час митного оформлення товару. У разі неподання таких документів чи документів про оплату товару, митним органом відповідно до ч.6 ст.54 МК України може бути відмовлено у митному оформленні товару за визначеною декларантом митною вартістю.

Позивачем не надано до митного оформлення документів про оплату за оцінюваний товар чи документів про зміну умов поставки товару, а тому у митного органу не було можливості підтвердити правильність визначення декларантом позивача митної вартості товару за ціною договору.

Отже, неподання позивачем витребуваних документів зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядного методу й на відмову у прийнятті поданої митної декларації.

Неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, відображені у п.33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Стосовно доводів позивача про те, що рішення, про яке йдеться, не містить обґрунтувань щодо неможливості застосування інших методів визначення митної вартості почергово, суд враховує таке.

Так, у п.33 цього рішення зазначено: «Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість, визначеної за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.

Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA42U0 від 07.04.2025, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (Segway Ninebot….) становить 201,17 євро/шт.».

На думку суду, за встановлених у справі обставин недостовірності заявлених до митного оформлення відомостей щодо повноти декларування складових митної вартості товару, у даному випадку відсутність в оскаржуваному рішенні деталізованого та розгорнутого опису обставин, які унеможливлювали застосування методів визначення митної вартості товару почергово, не може слугувати єдиною підставою для скасування такого індивідуального акту. Митний орган, визначаючи митну вартість товару за резервним методом, навів у своєму рішенні про коригування митної вартості товару причини, які унеможливлювали застосування жодного із попередніх методів визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.06.2023 року у справі №460/22765/22.

В аспекті доводів позивача суд також зауважує, що митний орган на етапі проведення консультацій з декларантом письмово повідомляла декларанта про відсутність інформації щодо ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості спірного товару, і декларант у процедурі консультацій мав можливість відшукати та надати митному органу відповідну інформацію щодо ідентичних чи подібних товарів для застосування попередніх методів визначення митної вартості ввезеного ним товару, проте, таких дій не вчинив.

Таким чином, зважаючи на встановлену законодавством правову регламентацію спірних правовідносин та з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить висновку щодо наявності у митного органу правових підстав до коригування митної вартості заявленого позивачем до митного оформлення товару та, як наслідок, прийняття оскаржуваного у цій справі рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000186/2 від 23.05.2025 та картки відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000240.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що в задоволенні позову Іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення слід відмовити.

Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 24.11.2025.

Суддя Р.І. Кузан