Справа № 480/7774/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2025 року Справа № 480/7774/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7774/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Сумської митниці про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:
- картку відмови №UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- судові витрати покласти на відповідача.
Отже, на переконання позивача, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені МК України, оскільки містить лише загальні посилання та припущення, що свідчить про наявність підстав для його скасування.
Судом відкрито провадження у справі №480/7774/24, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив, в якому з позовними вимогами не погоджується та зазначає, що за результатами розгляду наданих декларантом документів, посадовими особами Сумської митниці виявлено деякі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.
З метою спростування сумнівів, що виникли, з метою підтвердження заявлених відомостей, декларанта, відповідно до частини третьої статті 53 Кодексу, позивача зобов`язано надати додаткові документи.
Листом від 06.06.2024 №226 декларант зазначив, що надати інші документи, крім наданих не має можливості.
Митницею здійснено порівняння митної вартості товару «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія), яка є значно вищою за митну вартість заявлену декларантом.
У відповідності до вимог частини 5 статті 59 МКУ проведено розрахунок митної вартості товару «Гібіск сухий(цвіт цілий)(Dried hibiscus flowers)».Митна вартість одиниці товару «Гібіск сухий(цвіт цілий)» становить 3,41 дол. США /кг.
Декларанту було запропоновано визначити митну вартість товару на рівні 3,41 дол. США /кг.
Листом від 06.06.2024 №232 декларант повідомив про свою незгоду із запропонованою митницею митною вартістю товару.
Відповідач зазначає, що з огляду на зазначене, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо застосувати, що мало наслідком прийняття спірного рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за наявною в ЄАІС ціновою інформацією про ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, так як позивачем не було доведено митниці заявлену митну вартість товару за ціною угоди.
З огляду на вищевикладене, вважав, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами МК України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, а тому обставини для їх скасування відсутні.
Перевіривши матеріали справи, доводи позову та відзиву на нього, суд дійшов до висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до Специфікації №1 від 03.01.2024 (зі змінами в редакції Додаткової угоди №1 від 29.03.2024) - Умови постачання: CFR, Порт Констанца, Румунія.
За результатами розгляду наданих декларантом документів посадовими особами Сумської митниці направлено запит про надання декларантом додаткових документів , в якому зазначено про виявлення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:
2) згідно пункту 3.5 Договору транспортного експедирування від 21.04.2023 №01- 2023, сторонами якого є ТОВ «Порта Маріс Лоджистік» - експедитор, ТОВ «Сумифітофармація» - замовник, передбачена оплата Замовником рахунку Експедитора протягом трьох банківських днів з дати їх оформлення. Рахунок на оплату від 28.05.2024 № 256 містить інформацію щодо страхування обладнання, без зазначення якого обладнання і де понесена дана витрата. Довідка про транспорті витрати від 28.05.2024 № 2805002 посилається на коносамент EU27310277 в той час як даний вантаж надійшов за коносаментом MEDULG431223;
4) наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 №3-1/587 посилається на комерційний інвойс від 14.03.2024 RM/SF/01/24 який до митного оформлення даної партії товару не подавався. Дані відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 №3-1/587 не містять інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія), який є провідним виробником/експортером високоякісних сільськогосподарських товарів.
Листом від 06.06.2024 №226 декларант повідомив, що надати інші документи, крім вже наданих не має можливості.
Листом № 232 від 06.06.2024, позивач повідомив про незгоду з підвищеною митною ціною.
Сумська митниця не погодилася із заявленою представником декларанта ТОВ «Сумифітофармація» митною вартістю та прийняли оскаржувані рішення, а саме:
- картку відмови UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;
- рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2024 UА805000/2024/000019/1.
У відповідності до вищезазначених рішень службові особи митного органу замість вартості задекларованого товару Гібіску сухого по ціні 2,26 $/кг на загальну суму 30 510 дол. США (з транспортними витратами 2,465 дол США/кг на загальну суму 33 288,89 дол США) визначили іншу митну вартість: по ціні 3,20 дол США/кг на загальну суму 43 200 дол США/кг (з транспортними витратами 3,41 дол США/кг на загальну суму 46 035,00 дол США).
При цьому відповідачем було застосовано 2-й резервний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (ст. 59 МКУ) ( п. 31 Рішення).
В результаті здійсненого митним органом коригування митної вартості товару збільшився розмір платежів до бюджету, декларантом додатково було сплачено 194 170,40 грн., з яких: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (15 %) - 76 646,21 грн; податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (20 %) - 117 524,19 грн.
Не погодившись з прийнятими рішенням про коригування митної вартості товарів від 06.06.2024 № UA805000/2024/000019/1 та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, суд зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набрав чинності з 01.06.2012.
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).
Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.
На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Суд зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Положеннями частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митнму органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).
За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.
Також, суд зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Так, відповідно до пункту 1 Специфікації № 1 до контракту № NG-030124 від 03.01.2024 (далі Специфікація) продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити таку сушену рослинну сировину:
Вищенаведеною Специфікацією також підтверджено, що товар поставлявся на умовах FOB порт Лаос, Нігерія, відповідно до Інкотермс 2020.
Пунктом 1.5 Специфікації №1 визначено, що оплата буде здійснюватися: 30% від суми специфікації - попередня оплата; 70 % від суми специфікації - оплата проти копій документів.
Додатковою угодою №1 від 29.03.2024 до контракту № NG-030124, визначено, що постачання товару здійснюється на умовах CFR, Порт Констанца, Румунія, відповідно до Інкотермс 2020, також збільшено вартість товару з 2,10 до 2,26 дол США/кг, та загальна вартість зі 141 750 дол США до 152 550,00 дол США.
Суд зазначає, що виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості за ціною угоди, митний орган пов`язує з наявністю цінової інформації в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено за ціною вищою ніж рівень митної вартості задекларований позивачем, у зв`язку з чим зроблено висновок про не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
На підставі викладеного, відповідно до вимог частини 5 статті 55 МК України була проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна у розпорядженні митного органу, за наслідками чого позивача було повідомлено, що він або уповноважена ним особа за власним бажанням можуть подати додаткові, наявні у них документи, для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Обґрунтовуючи причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 59, 60-63 МК України, відповідачем зазначено про невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені у повній мірі документально.
Надаючи оцінку правомірності оскаржуваному рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.
Так, з посиланням на аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлення, що рівень митної вартості ідентичних товарів у максимально наближений час є більшим і становить 3,2 дол США/кг (джерело МД № UA100060/2024/210946 від 18.04.2024), митну вартість товару скориговано до відповідного рівня за другорядним методом.
Суд зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування другорядного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому, у рішенні не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами, не наведено вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи не тільки з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива лише з посиланням на раніше оформлену митну декларацію.
З наданої до матеріалів справи порівняльної ЕМД від 18.04.2024 № UA100060/2024/210946, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів, вбачається, що вказана декларація була подана АТ «Мономах» та відповідно до неї декларувався товар на загальну суму 101200 дол США виробник товару REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) :
- Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами) - 6000 кг.
Отже за вказаною ЕМД декларувалися два види товару: Сушені квітки гібіскусу цілі та Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами. Вказані товари відрізняються за якісними та кількісними характеристиками.
Разом з тим, суд звертає увагу, що другий товар у зазначеній ЕМД: Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами) не є ідентичним чи подібним (аналогічним) товару, що возився позивачем (Висушені квіти гібіску, тобто Гібіск сухий, цвіт цілий).
Зі змісту ЕМД від 18.04.2024 № UA100060/2024/210946, не можливо встановити ціну за кг окремого товару, чи Сушених квітів гібіскусу цілих (каркаде) (Drie Hibiscus Whole Flowers), чи Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами).
Також, при підрахунку ціни за кг товару згідно ЕМД від 18.04.2024 № UA100060/2024/210946, виходячи із загальної кількості товару і загальної суми, ціна товару за кг (без транспортування) - 3,16 дол США (101 200,00 дол США/кг (пункт 42) / 32 000 кг (пункт 38), тоді як в оскаржуваному Рішенні відповідач визначив митну вартість товару (без транспортування): по ціні 3,20 дол США/кг. Будь яких інших доказів на підтвердження ціни ідентичних товарів, крім вказаної ЕМД, відповідач суду не надав. Не зазначені такі докази і в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості.
Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльній декларації товари не є ідентичними чи подібними (аналогічними) товарам, вказаним у ЕМД, поданій позивачем, а митна вартість, визначена митним органом на рівні 3,20 дол США/кг, необгрунтована.
Крім того, суд зазначає, що за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Щодо посилань митного органу на те, що загальна сума оплати за товар, згідно наданих платіжних інструкцій, становись 108 540 дол.США, що не відповідає загальній вартості товару по специфікації №1 - 152 550 дол.США, що у наданих декларантом документах відсутні відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: існує невідповідність суми переказу за банківськими платіжними інструкціями в іноземній валюті та загальною вартість товару згідно з додатками до Контракту, судом встановлено таке.
03.01.2024 позивач та REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) уклали контракт №NG-030124 щодо поставки сухої лікарської рослинної сировини відповідно до специфікацій на загальну суму 141 750 дол США.
29.01.2024 позивач відповідно до платіжної інструкції №4 перерахував продавцю попередню оплату 42 525 дол.США, по 8505 дол США за контейнер (тобто 42 525 /5 = 8505 дол США).
18.04.2024 позивач здійснив доплату за 1-й та 2-й контейнери по 22 005 дол США, на загальну суму 44 010 дол США, що підтверджується платіжною інструкцією №7.
15.05.2024 позивач здійснив доплату за 3, 4, 5-й контейнери по 22 005 дол США, на загальну суму 66 015 дол США, що підтверджується платіжною інструкцією №9.
Також суд зазначає, що Проформа інвойс № RM/SFF/24/01 відображає загальну суму закупівлі 5-ти контейнерів, що визначалась до укладення Додаткової угоди №1 (141 750 дол США), натомість Комерційний інвойс № RM/SF/04/24 відображає актуальну вартість товару четвертого контейнеру (30 510 дол США) з урахуванням змін згідно додаткової угоди №1.
Таким чином у наданих декларантом документах наявні відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар і не існує невідповідності суми переказу за банківськими платіжними інструкціями в іноземній валюті та загальною вартість товару згідно з додатками до Контракту №NG-030124, в тому числі Проформою інвойс№ RM/SFF/24/01, Додатковою угодою №1 та Комерційним інвойсом№ RM/SF/04/24.
Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що згідно пункту 3.5 Договору транспортного експедирування від 21.04.2023 № 01-2023, сторонами якого є ТОВ «Порта Маріє Лоджистік» - експедитор, ТОВ «Сумифітофармація» - замовник, передбачена оплата Замовником рахунку Експедитора протягом трьох банківських днів з дати їх оформлення, суд зазначає наступне.
В постанові від 18.07.2022 по справі № 815/3805/16 Верховний Суд зазначив, що наведені приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність, достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
З матеріалів справи суд вбачає, що на підтвердження здійснення транспортування товару позивачем надано митному органу: Договір (контракт) про перевезення: № 01-2023 від 21.04.2023; Заявку №0905 від 09.05.2024 на надання транспортно-експедиторських послуг; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги:№256 від 28.05.2024; Довідка № 2805002 від 28.05.2024, відповідно до яких загальна вартість транспортно-експедиторської послуги за межами України становить 56 356,43 + 55 615,66 грн., тобто всього 111 972,09 грн.; Лист - роз`яснення експедитора ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс".
Позивач в позові зазначає, що не мав можливості надати митному органу докази оплати вартості транспортних послуг з причини того, розрахунки відбулись 07.06.2024 відповідно до платіжної інструкції від 07.06.2024 про оплату послуг ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", тобто після подання декларації відповідачу 05.06.2024.
У Довідці № 2805002 від 28.05.2024 перевізник підтвердив, що у зв`язку із заміною транспорту ТОВ "Порта Маріс Лоджистік" дає відстрочку платежу до моменту вивантаження на складі, незважаючи на зазначені в договорі терміни оплати.
Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, то надані контролюючому органу суд вважає, що вищеперелічені документи, є належними та допустимими доказами розміру таких витрат.
Отже, наданими декларантом до митного органу документами підтверджуються транспорті витрати, що виключає сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.
Щодо посилання митного органу на те, що рахунок на оплату від 28.05.2024 №256 містить інформацію щодо страхування обладнання, без зазначення якого обладнання і де понесена дана витрата, судом встановлено наступне.
Згідно п. 2 рахунку від 28.05.2024 256 на оплату від ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс" вартість страхування обладнання становить 1989,10 грн.
06.06.2024 о 08:45:41 позивач направив митному органу лист від перевізника ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", у п. 2 якого останній підтвердив, що рахунок на оплату від 28.05.2024 №256 містить інформацію щодо страхування контейнерів на випадок їх пошкодження. Дані витрати нараховуються по території України.
Отже в даному випадку перевізником застраховано було обладнання (контейнери) на випадок пошкодження, а не товар. Крім того, контейнери були застраховані тільки від страхових ризиків на території України, а не за кордоном.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: витрати на транспортування після ввезення.
В даному випадку страхування обладнання (контейнерів) є складовою транспортно- експедиторських послуг і вартість страхування не включена до витрат перевізника за межами України, тому і вартість страхування обладнання (контейнерів) не підлягає включенню до митної вартості товару.
Також судом встановлено, що відповідно до Додаткової угоди №1 до Контракту №NG-030124, поставка товару в даному випадку здійснювалася на умовах СFR відповідно до Інкотермс 2020.
Натомість, умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.
З огляду на вищевикладене, у разі, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Відтак, безпідставними є твердження відповідача про те, що ненадання документів щодо страхування товару вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару.
Також щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що довідка про транспортні витрати від 28.05.2024 № 2805002 посилається на коносамент EU27310277 в той час як даний вантаж надійшов за коносаментом MEDULG431223, судом встановлено таке.
06.06.2024 о 08:45:41 позивачем було направлено митному органу лист перевізника ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", у пункті 3 цього Листа перевізник підтвердив, що у Довідці про транспортні витрати від 28.05.2024 № 2805002 (яка стосується 4-го контейнера № MEDU7717470) допущена технічна помилка - замість № коносамента (MEDULG431223) помилково вказано № пломби цього контейнера (EU27310277).
Вищевказані номери контейнера, пломби контейнера, та коносамента прослідковуються у самому коносаменті та інших супровідних до контейнера документах, що надавались відповідачу.
Крім того, відповідач в оскаржуваному Рішенні також підтверджує що відповідно до листа б/н від ТОВ «Порта Маріє Лоджистік» (експедитор) дає відстрочку платежу до моменту вивантаження на складі, надає пояснення щодо страхування контейнерів на випадок їх пошкодження на території України та повідомляє про коректні номери коносаментів у довідці про транспортні витрати.
Згідно статті 1 Закону України "Про Митний тариф України", цим Законом встановлюється Митний тариф України, що є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.
Згідно рахунку (Комерційному інвойсі) від 05.04.2024 № RM/SF/04/24 товар «гібіск сухий» за кодом 121190 визначався вантажовідправником REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія).
Крім того, з огляду на додаток до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 жовтня 2022 року №2697-ІХ: товарна позиція коду 121190, яку визначив REFEM MILLERS LIMITED, - не була конкретизована. Цей код 121190 відноситься до назви товару "Рослини, частини рослин, насіння та плоди, які використовуються в основному у парфумерії, медицині або для боротьби з комахами, паразитами тощо, свіжі, охолоджені, заморожені або сушені, порізані або непорізані, подрібнені або мелені" > "Інші", до якого включено код "1211 90 86 90 ---інші", який є складовою коду 12119086, - ставка мита становить 0 (нуль) %.
Разом з тим, для коду товару 1212 99 95 00 "інші" ставка мита становить 15 (п`ятнадцять) %, і цей код відноситься до коду 1212 99 "інші", який в свою чергу - до коду 1212 "Плоди ріжкового дерева, морські та інші водорості, буряк цукровий та цукрова тростина, свіжі, охолоджені, морожені або сушені, подрібнені або неподрібнені; кісточки, ядра плодів та інші продукти рослинного походження, які використовуються в основному для харчових цілей, в іншому місці не зазначені".
Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 № 3- 1/587 посилається на комерційний інвойс від 14.03.2024 RM/SF/01/24 який до митного оформлення даної партії товару не подавався, судом встановлено таке.
Згідно ч. 5 ст. 53 МКУ: забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як зазначає в позові позивач, комерційний інвойс від 14.03.2024 RM/SF/01/24 для митного оформлення даної партії товару не подавався через те, що не стосується 4-го контейнеру, а стосується 1-го контейнеру з товаром. Вказане підтверджується матеріалами судової справи, а саме копією цього інвойсу.
Щодо посилання відповідача на не подання копії митної декларації країни відправника, суд зазначає, що надання копії такої декларації до митного органу не є обов`язком позивача згідно ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.
З приводу твердження відповідача, що дані відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 №3-1/587 не містять інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія), суд зазначає наступне.
Ціна є результатом домовленості між покупцем і продавцем товару. В даному випадку наявність чи відсутність інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) у даних відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 №3-1/587, само по собі не свідчить про неправильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом.
Також суд вважає безпідставним твердження відповідача про не надання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки з матеріалів справи суд вбачає, що за замовленням позивача проводилась експертиза і відповідачу було надано Експертний висновок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків".
При цьому, суд звертає увагу, що ненадання позивачем до митного оформлення висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, не можуть слугувати підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості, так як вказані висновки є додатковими документами, які подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинні оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем, а інформація, що міститься в таких висновках має виключно інформаційний характер і не може бути визначальною при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.
Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року № 310 "Питання Міністерства економіки" Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків віднесено до сфери управління Міністерства економіки України.
Держзовнішінформ уповноважений наказом № 608 від 02.05.2018 р. Міністерства економіки України здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку. Держзовнішінформ є державним органом, уповноваженим надавати цінову інформацію на імпорт і експорт товарів та здійснювати цінову експертизу товарів.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Суд звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.
Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Підсумовуючи викладене вище, суд, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що вони кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних обґрунтувань щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення Сумської митниці про коригування митної вартості, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, тобто всупереч статті 19 Конституції України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Таким чином, у випадку, враховуючи, що у спірних правовідносинах судом встановлена неправильність та хибність рішення від 06.06.2024 № UA805000/2024/000019/1, яке зумовило (призвело, потягло) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.
З огляду на вказане, картка відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2024/000169 від 06.06.2024, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог у вищенаведеній частині.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Сумської митниці про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови №UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 06.06.2024 № UA805000/2024/000019/1 про коригування митної вартості товарів.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек