Справа № 640/28568/20
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

27 листопада 2025 рокусправа № 640/28568/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Кондратюк Ю.С.,

з участю:

секретаря судового засідання: Бугрінова Е.В.,

позивача: не з`явився,

представника відповідача: Ліщук О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

У С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправними дії працівників Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ОСОБА_1 , результати якої оформлені Актом № 74/26-15-42-05/ НОМЕР_1 від 24.01.2019;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.03.2019 № , за яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 997 105, 34 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 170,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 510,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 510,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 510,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 922 719,54 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 13.03.2019 (про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску) на суму 40 453,15 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-78У на суму 131 504,85 грн. (заборгованість зі сплати єдиного внеску).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві відносно позивача проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог валютного, податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

На підставі Акту перевірки №74/26-15-42-05/ від 24.01.2019 контролюючим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вважає, що дії працівників Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є протиправними, а податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога підлягають скасуванню.

Позивач не отримував наказ, повідомлення про проведення перевірки, запит перед проведенням такої перевірки.

Крім того, Позивач не отримував Акт перевірки №74/26-15-42-05/ НОМЕР_1 , що позбавило його права на подачу заперечень та відповідних документів для спростування ймовірних висновків, викладених в акті ГУ ДФС у м. Києві.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з відсутністю у Позивача Акту, контролюючим органом при складанні акту не взято до уваги документи щодо сплати Позивачем відповідних податків при продажу нерухомості.

Щодо підстав для скасування податкового повідомлення - рішення № від 13.03.2019 (податок на додану вартість).

З огляду на те, що ОСОБА_1 був зареєстрований як підприємець лише 14.04.2016 він не може розглядатись як платник ПДВ до 14.04.2016.

Нарахування за 2015 рік і 4 місяці 2016 року не відповідають вимозі ПК України (оскільки фізичні особи (не суб`єкти господарювання) не є платниками ПДВ.

З 01.05.2016 і в 2017 році ФОП ОСОБА_1 був платником єдиного податку (зі сплатою 5 %), який не передбачає сплату ПДВ.

Також, Позивач не є платником ПДВ в силу того, що за всіма договорами купівлі - продажу квартир, він виступав продавцем як фізична особа, та сплачував відповідні податки як фізична особа.

Щодо підстав для скасування податкового повідомлення - рішення № від 13.03.2019 (податок на доходи фізичних осіб).

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2019 податковим органом було встановлено нібито порушення пп. 164.2.20 п. 164.2, ст.164, п. 167.1 ст.16 п. 177.2 ст. 177 ПКУ та збільшено суму грошових зобов`язань за платежем Податок на доходии фізичних осіб у розмірі 922719,54 грн (738 175,63 грн - збільшення за податковим зобов`язанням та 184 543,91 грн,- штрафних санкцій).

Позивач став власником об`єкту нерухомого майна, та здійснював продаж квартир фізичним особам за нотаріально посвідченими договорами. Вказані операції, податковим агентом при оформленні яких виступає нотаріус, оподатковуються як дохід фізичної особи за правилами п.п. 172.2 ст.172 Податкового кодексу України та за ставкою 5%.

Разом із тим, Відповідач, визнаючи, що позивач незареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності до 14.04.2016 вважає, що позивачем фактично здійснюється підприємницька діяльність та позивач фактично є підприємцем, хоча і без реєстрації, а відтак дохід від продажу квартир підлягає оподаткування згідно ст.177 Податкового кодексу України, як дохід фізичної особи - підприємця, отриманий протягом календарного року від провадження господарської діяльності.

Правила п. 172.2 ст.172 Податкового кодексу України застосовуються у випадку продажу протягом звітного періоду більш як одного з об`єктів нерухомості. При цьому, гранична межа кількості таких операцій за такий період, чи вартості таких операцій, - не обмежена, а відтак відповідно, відсутні обмеження для застосування положень п. 172.2 ст.172 Податкового кодексу України при продажу фізичною особою (не підприємцем) більше одного об`єкт нерухомості протягом звітного періоду.

Оскільки витрати на будівництво і право власності на квартири ОСОБА_1 здійснені ним були як громадянином, без реєстрації підприємцем, то і дохід від продажу визначався ним як особистий дохід громадянина (не підприємця). Про це свідчать договори продажу квартир подані ним декларації про доходи і майновий стан за 2015, 2016, 2017 року і оподатковував податком на доходи, отримані фізичною особою за ставкою 5%.

Щодо підстав скасування рішення № від 13.03.2019 (про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів - платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску).

За Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві про застосування штрафних санкцій і донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.03.2019 № виявлено порушення п.2 ч. ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держави : соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI.

Зазначене рішення про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 116563,39 грн (згідно розрахунку 131 504,85 грн (основна сума) і 40453,15 грн (штраф) за актом перевірки є безпідставним та неправомірним, оскільки ОСОБА_1 в 2015 році не був зареєстрований підприємцем взагалі і не мав обов`язку декларувати і сплачувати ЄСВ.

Інші податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню через невиконання Відповідачем вимог закону щодо наявності підстав для призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.2020 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва, без виходу до нарадчої кімнати, від 13.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

05.02.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що копію наказу від 18.12.2018 №18335 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення від 19.12.2018 №85749/С/26-15-42-05-27 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків НОМЕР_2 .

За результатами перевірки було складено акт від 24.01.2019 №74/26-15-42-05- , який було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.01.2019.

Відповідно до інформації контролюючого органу податкова адреса Позивача - АДРЕСА_1 (PrintScreen з АІС «Податковий блок»).

Слід звернути увагу, що контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 було направлено запит від 14.11.2018 №73048/С/26-15-42-05-27 про надання інформації та документального підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна та майнових прав за період з 01.01.2011 по 31.12.2018 (№011, вручено 17.11.2018).

Позивачем, на вищевказаний запит, супровідним листом (вх. №С/Ю7449/ФОП - інші від 05.12.2018) надані первинні документи, що підтверджують права власності на нерухоме майно та договори купівлі-продажу квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, ОСОБА_1 повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки повідомленням від 19.12.2018 №85749/С/26-15-42-05- 27, що разом з копією наказу від 18.12.2018 №18335 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено платнику податків па податкову адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №010 - 20.12.2018 та вручено особисто 26.12.2018.

Відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років відчужено фізичним особам квартири, за вищезазначеною адресою у кількості 25 об`єктів на загальну суму 4 980 771 гривень.

При цьому відповідно до договору №1348 від 11.09.2018 платником податків ОСОБА_1 , згідно п. З даного договору отримано часткову передплату за квартиру в березні 2016 р. 50000 гривень та в квітні 2017р. 50000 гривень.

Будівництво самостійних багатоквартирних об`єктів, як за власні, так і залучені кошти, є безумовним свідченням того, що збудований об`єкт нерухомості передбачав отримання прибутку від подальшого продажу, що є неодмінною характерною рисою підприємницької діяльності.

При цьому, продаж протягом 2015- 2017 років великої кількості однотипних об`єктів нерухомості є свідченням систематичної діяльності, як ще однієї з ознак підприємництва.

ОСОБА_1 протягом 2014-2017рр. систематично здійснював діяльність із продажу об`єктів нерухомості з метою отримання прибутку, тож був зобов`язаний зареєструватися як фізична особа- підприємець та отриманий дохід від операцій з продажу нерухомого майна оподатковувати як дохід отриманий від господарської діяльності згідно норм ст. 177 ПКУ.

Таким чином, за результатами перевірки було встановлено порушення ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV шляхом здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи- підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства.

Оскільки платником податків ОСОБА_1 у 2015 році (періоді, що передує періоду перебування на спрощеній системі оподаткування) було перевищено обсяг доходу 1500000 грн, визначений п. 291.4 ст.291 Податкового кодексу України, то платник податків не мав права з 01.05.2016 перебувати на спрощеній системі оподаткування, а отримані доходи повинен був оподатковувати за загальною системою оподаткування.

До ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1 на запит контролюючого органу не надано жодних пояснень та документів, які б підтверджували витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.

Крім того, перевіркою встановлено порушення вимог п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового кодексу, щодо не надання документів податкового обліку господарської діяльності та п. 177.11 ст. 177 пп. 49.18.5 п. 49.18 ст.49 Податкового кодексу України щодо несвоєчасного подання декларацій про майновий стан та доходи за 2015- 2017рр.

Так, до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві декларація про майновий стан і доходи за 2015р. із терміном подання 09.02.2016р., фактично подана 22.04.2016р., за 2016р., із терміном подання 09.02.2017р., фактично подана 10.04.2017р., за 2017р., із терміном подання 09.02.2018р., фактично подана 02.04.2018р.

Перевіркою встановлено, що валовий доход від здійснення господарської діяльності платника податків ОСОБА_1 протягом 12 календарних місяців сукупно перевищує 1 000 000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість) і становив 1 210 916,00 грн., то з 01.07.2015 відповідно до вимог п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України платник податків ОСОБА_1 зобов`язаний був зареєструватися платником податку на додану вартість у зв`язку з перевищенням загальної суми операцій з продажу нерухомого майна.

Таким чином, встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 не визначив податкові зобов`язання з ПДВ, в результаті чого занизив податкові зобов`язання з ПДВ в періоді з 11.08.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 797 684,27 грн.

Згідно остаточних перерахунків донараховано до сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платника єдиного соціального внеску фізичної особи - платника податків в загальній сумі 131 504,85 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 45 941,40 грн., за 2016 рік в сумі 49 638,92 грн., за 2017 рік в сумі 35 924.53 грн.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду.

За результатом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Кондратюк Ю.С.

Ухвалою судді від 17.02.2025 прийнято до провадження справу №640/28568/20 та вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.03.2025 забезпечено участь представника Головного управління ДПС у м. Києві в судових засіданнях у справі №380/3279/25 в режимі відеоконференції за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів.

Ухвалою суду без оформлення окремого документа від 13.03.2025 суд допустив заміну відповідача на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ().

10.04.2025 позивач подав додаток до позову, в якому обґрунтовує підставність позовних вимог.

29.06.2025 відповідач подав заперечення на клопотання, в якому обґрунтовує заперечення позовних вимог. Зазначає, що пільги щодо податку на доходи фізичних осіб можуть бути встановлені лише законами України та стосуються, як правило учасників бойових дій, військовослужбовців, ВПО тощо, а не фізичних осіб, які здійснюють господарську діяльність без реєстрації ФОП у цих регіонах. Позивач не надав доказів, що він має статус особи, яка підпадає під спеціальний режим оподаткування або пільги згідно з законодавством, зокрема, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» або ЗУ «Про забезпечення прав і свобод ВПО». Податковий обов`язок щодо ПДФО і військового збору у фізичної особи виникає в момент отримання доходу від реалізації квартир, незалежно від того, в якій території він був отриманий.

Ухвалою суду від 03.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

23.07.2025 позивач подав заперечення, в яких додатково обгрунтовує підставність позовних вимог та просить визнати податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають вимогам законодавства.

18.11.2025 у судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та у зв`язку із складністю справи суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 27.11.2025 на 15 год 50 хв (ч. 1 ст. 227 КАС України).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як підприємець 14.04.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , з даними про основний вид діяльності: 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг (Т. 1, а.с. 29-30).

ГУ ДФС у м. Києві у період з 03.01.2019 по 17.01.2019 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

Копію наказу від 18.12.2018 №18335 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення від 19.12.2018 №85749/С/26-15-42-05-27 надіслано позивачу рекомендованим листом № 010 з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків -20.12.2018, та отримано позивачем 26.12.2018 (Т. 1, а.с. 212).

Контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 було направлено запит від 14.11.2018 №73048/С/26-15-42-05-27 про надання інформації та документального підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна та майнових прав за період з 01.01.2011 по 31.12.2018 (Т. 1, а.с. 207), який скеровано позивачу поштовим відправленням №011 з рекомендованим повідомленням про вручення, та вручено позивачу 17.11.2018 (Т. 1 а.с. 208).

Позивач, на вищевказаний запит, надав первинні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно та договори купівлі-продажу квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017» (далі Акт перевірки) (Т. 1, а.с. 213-236).

Акт перевірки направлено засобами поштового зв`язку 24.01.2019 з рекомендованим повідомленням про вручення, та повернувся відповідачу із зазначенням причини «За закінченням терміну зберігання» (Т. 1, а.с. 237-239).

Відповідно до Акту перевірки зазначено таке:

«Платник податків ОСОБА_1 є фізичною особою - резидентом. Платник податків ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві. Податкова адреса (місце проживання) ФО: Відповідно до «ІС Податковий блок» : фізична особа-платник, податків ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відомостями 1С „Податковий блок» фізична особа ОСОБА_1 є засновником інших суб`єктів господарювання, а саме: ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВЕ ПІДПРИЄМСТВО «АЛЬЯНС» (код за ) та Благодійний Фонд «ЖОДНОГО ДНЯ БЕЗ ДОБРОЇ СПРАВИ» (код за ).

Між Вугледарською міською радою та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №4АА17900005 від 10.11.2010 строком на 25 років для реконструкції незавершеного будівництва житлового будинку, будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку, площею 0,3927га.

Правоустановчі документи щодо права користування земельними ділянками, наявна проектна документація та інша дозвільна документація надали змогу громадянину ОСОБА_1 розпочати у 2010 році реконструкцію п`ятиповерхового п`ятидесятиквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31.10.2012 № ДЦ 5 надала право на отримання громадянином ОСОБА_1 свідоцтва на право власності на нерухоме майно №136 від 27.11.2012, виданого Виконавчим комітетом Вугледарської міської ради на житловий багатоквартирний будинок з кадастровим номером №:01:001:0151, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа будівлі становить - 5998,3 кв. м., з яких площа квартир - 3906,50 кв. м. - 50 квартир та площа приміщень - 3346,40 кв. м.

Відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років відчужено фізичним особам квартири, за вищезазначеною адресою у кількості 25 об`єктів на загальну суму 4 980 771 гривень, а саме:

у 2015 році - 15 об`єктів на загальну суму 3 267 563,00 грн.;

у 2016 році - 6 об`єктів на загальну суму 1 105 083,00 грн.;

у 2017 році - 4 об`єкти на загальну суму 708 125,00 грн.

При цьому відповідно до договору №1348 від 11.09.2018 платником податків ОСОБА_1 , згідно п. З даного договору отримано часткову передплату за квартиру в березні 2016 р. 50000 гривень та в квітні 2017 р. 50000 гривень.

Платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 відповідно до Заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності №870 від 18.04.2016 було обрано спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, шляхом сплати відсоткової ставки єдиного податку у межах 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом па 1 січня податкового (звітного) року (2 група платників єдиного податку) з 01.05.2016 та отримано Свідоцтво платника єдиного податку.

Згідно бази даних ІС «Податковий блок» встановлено, що основним видом діяльності платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 є:

- 93.29. Організування інших видів відпочинку та розваг.

Також, під час проведення перевірки було встановлено, що в період з 01.05.2016 платник податків - фізична особа ОСОБА_1 отримані доходи від провадження підприємницької діяльності оподатковував за спрощеною системою оподаткування, встановленої для другої групи платників єдиного податку. Відповідно до пп.298.1.4 п 298.1 ст.298 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-1V зі змінами та доповненнями, перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту може бути здійснено, за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу І на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені (в п.291.4 ст.2.91 цього Кодексу. Однак, оскільки платником податків ОСОБА_1 в періоді, що передує періоду перебування на спрощеній системі оподаткування було перевищено обсяг доходу, визначений п. 291.4 ст.291 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV зі змінами та доповненнями, тож платник податків не мав права перебувати на спрощеній системі оподаткування, а отримані доходи повинен був оподатковувати за загальною системою оподаткування.

В період з 05.06.2015р. по 31.12.2016р. платником податків ОСОБА_1 , звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015р. та 2017рр. до ДПІ у Дніпровського районі ГУ ДФС у м.Києві не подано.

За результатами порушень встановлених в пункті 2.1 даного акту перевірки фізична особа - платник податків ОСОБА_1 починаючи з 01.07.2015 повинен був зареєструватися як фізична особа -підприємець, відповідно до законодавчих норм Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", та отримані доходи від здійснення господарської діяльності оподатковувати згідно норм ст. 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами та доповненнями, фізична особа - підприємець повинна зареєструватися платником податку на додану вартість.

За даними перевірки валовий доход від здійснення господарської діяльності платника податків ОСОБА_1 протягом 12 календарних місяців з 01.07.2015 сукупно перевищує 1000000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість) і становив 1210916.00 грн.

Таким чином, платником податків фізичною особою ОСОБА_1 встановлено недотримання вимог н.183.2 ст.183 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, а саме платник податків не зареєструвався як платник ПДВ в серпні 2015 р.

За результатами перевірки встановлені порушення вимог п. 183,2 ст.183, п, 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188. п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-У1 із змінами та доповненнями. Платником податків ОСОБА_1 занижено суму зобов`язань з ПДВ, що підлягає до сплати в період з 11.08.2015р. по 31.12.2017р. на загальну суму 797 684,27 грн. та донараховано до бюджету ПДВ в сумі 797 684,27 грн.».

Перевіркою правильності визначення та декларування обсягів отриманих доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено, що платником податків ОСОБА_1 не визначено та не задекларовано суми доходів, отриманих від провадження підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі 3 310 898,00 грн. (дохід від продажу нерухомого майна складає 3 267 563,00 грн., дохід виплачений самозайнятій особі складає 43 335,00грн.), за 2016 рік у розмірі 1 249 054,95 грн. (дохід від продажу нерухомого майна складає 1 105 083,00 грн., дохід виплачений самозайнятій особі, згідно декларації єдиного податку складає 143 971,95грн.), за 2017 ріку розмірі 759 007 грн. (дохід від продажу нерухомого майна складає 708 125,00грн., дохід виплачений самозайнятій особі 50 882,00грн.).

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 встановлено, зокрема, заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 - 2017 роки в сумі 738 175,63 грн., у т.ч. за 2015 р. в сумі 494 101,15 грн., за 2016 р. в сумі 131 629,57 грн., за 2017р. в сумі 112 444,91 грн.

Згідно з Актом перевірки встановлені такі порушення позивача:

- ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV шляхом здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи- підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства.

- ст. 18 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме не подання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

- п. 296.2 ст.296 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, не подання податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2017р.

- п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме не надання документів та книги обліку доходів.

- п. п. «а» п.176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме не надання книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- 49.18.5 пункт 49.18 ст.49 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV зі змінами та доповненнями, а саме не своєчасне подання декларації про майновий стан та доходи за 2015- 2017рр.

- пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 - 2017 роки в сумі 738 175,63 грн., у т.ч. за 2015 р. в сумі 494 101,15 грн., за 2016 р. в сумі 131 629,57 грн., за 2017р. в сумі 112 444,91грн.

- п.1, п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010р. №2664-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, а саме не подання, подання за невстановленою формою звітності з єдиного соціального внеску за 2015-2017 рр.

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010, що занижено суми нарахувань по єдиному соціальному внеску в загальній сумі 131 504,85 грн, в тому числі, за 2015 рік в сумі 45941,40 грн, за 2016 рік в сумі 49638,92 грн, за 2017 рік в сумі 35924,53 грн;

- п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, занижено суму зобов`язань з ПДВ, що підлягає до сплаті на загальну суму 797 684,27грн. та донараховано до бюджету ПДВ в сумі 797 684,27грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем були прийняті такі рішення:

- рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (донараховано 116 563,39 грн єдиного внеску та 40 453,15 грн - штрафних санкцій) за порушення п.2 ч. 1 ст.7 ЗУ «Про збір та oблік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Т. 2, а.с. 4);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 922 719,54 грн (738175,63 грн - збільшення за податковим зобов`язанням; 184543,91 грн - штрафних санкцій) за порушення пп.164.2.20 п.164.2 ст. 164, п.167.1 167, п.177.2 ст. 177 ПКУ (Т. 1, а.с. 246);

- рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 510,00 грн. за порушення п.1, п.4 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Т. 2, а.с. 2);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн. за порушення пп. «а» п. 176.1 ст. 176, пп. 44.1, п.44.3 ст.44 ПКУ (Т. 1, а.с 244);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 510,00 грн. за порушення пп.44.6, п. 44.3. ст. 44 ПКУ (Т. 1, а.с. 242);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 170,00 грн за порушення п. 296.6 ст. 296, пп.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПКУ (Т. 1, а.с. 240);

- податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 997 105,34 грн (на 797 684,27 грн збільшено податкове зобов`язання та 199 421,07 грн - штрафних санкцій) за порушення п. 183.2 ст. 183, п 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.200.1 ст. 200 ПКУ (Т. 1, а.с. 248-250);

- вимога від 13.03.2019 про сплату боргу на суму 131 504,85 по заборгованості зі сплати єдиного внеску (Т. 2, а.с. 1).

Вважаючи вказані податкові повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимогу про сплату боргу відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Змістом спірних правовідносин є дотримання порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи та правомірності рішень, винесених за результатами такої перевірки.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (абзац перший п. 78.4 ст. 78 ПКУ).

Стосовно адреси для надсилання відповідачем позивачу наказу про проведення перевірки, повідомлення про надання документів для перевірки, Акту перевірки та податкових повідомлень-рішень суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2. ст. 42 ПК України).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3. ст. 42 ПК України).

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків (п. 42.5. ст. 42 ПК України).

Судом встановлено, що Запит від 14.11.2018 №73048/С/26-15-42-05-27 про надання інформації та документального підтвердження з питань отримання доходу від операцій з продажу нерухомого майна та майнових прав за період з 01.01.2011 по 31.12.2018 (Т. 1, а.с. 207) скеровано позивачу поштовим відправленням №011 з рекомендованим повідомленням про вручення, та вручено позивачу 17.11.2018 (Т. 1 а.с. 208).

Позивач, на вищевказаний запит, надав первинні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно та договори купівлі-продажу квартир, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію наказу від 18.12.2018 №18335 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та повідомлення від 19.12.2018 №85749/С/26-15-42-05-27 надіслано позивачу рекомендованим листом № 010 з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків - 20.12.2018, та отримано позивачем 26.12.2018 (Т. 1, а.с. 212).

Акт перевірки направлено засобами поштового зв`язку 24.01.2019 з рекомендованим повідомленням про вручення, та повернувся відповідачу із зазначенням причини «За закінченням терміну зберігання» (Т. 1, а.с. 237-239).

Позивач не подавав відповідачу відомостей про зміну даних адреси місцезнаходження, що сторонами не заперечується.

Тому, суд доходить висновку, що відповідач здійснював належне надсилання документів на відому йому податкову адресу позивача відповідно до вимог ст. 42 ПК України.

Стосовно доводів позивача про порушення його прав встановленням податкової застави, суд зазначає таке.

Згідно з п. 89.1. ст. 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 93.1.4. ст. 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання.

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що відповідно до ст. 89 ПК України, податкова застава виникає автоматично з моменту виникнення податкового боргу, тому, податкова застава не самостійне рішення, а правова наслідкова форма забезпечення виконання податкового обов`язку, передбачена законом. Факт оскарження ППР не призводить до автоматичного зняття податкової застави. До моменту вступу в законну силу судового рішення про визнання ППР протиправним і його скасування, податковий борг вважається існуючим, а відтак і застава законною.

Враховуючи вказане, відсутні підстави для визнання протиправними дій працівників Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби у м. Києві) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ОСОБА_1 , результати якої оформлені Актом № 74/26-15-42-05/ від 24.01.2019, тому у задоволенні такої вимоги потрібно відмовити.

Стосовно суті виявлених відповідачем порушень суд зазначає таке.

Судом з`ясовано, що між Вугледарською міською радою та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №4АА17900005 від 10.11.2010 строком на 25 років для реконструкції незавершеного будівництва житлового будинку, будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку, площею 0,3927 га.

Правоустановчі документи щодо права користування земельними ділянками, наявна проектна документація та інша дозвільна документація надали змогу громадянину ОСОБА_1 розпочати у 2010 році реконструкцію п`ятиповерхового п`ятидесятиквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 31.10.2012 № ДЦ 5 надала право на отримання громадянином ОСОБА_1 свідоцтва на право власності на нерухоме майно №136 від 27.11.2012, виданого Виконавчим комітетом Вугледарської міської ради на житловий багатоквартирний будинок з кадастровим номером №:01:001:0151, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа будівлі становить - 5998,3 кв. м., з яких площа квартир - 3906,50 кв. м. - 50 квартир та площа приміщень - 3346,40 кв. м.

Вказане встановлено у Акті перевірки та не оспорюється сторонами.

Таким чином, суд доходить висновку, що укладення договору оренди землі, документація на реконструкцію п`ятиповерхового п`ятидесятиквартирного житлового будинку та отримання права власності на квартири вчинені позивачем у 2010-2012 роках, тобто до моменту реєстрації його як фізична особа підприємець 14.04.2016.

Суд установив, що відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років відчужено фізичним особам квартири, за вищезазначеною адресою у кількості 25 об`єктів на загальну суму 4 980 771 гривень, а саме:

у 2015 році - 15 об`єктів на загальну суму 3 267 563,00 грн.;

у 2016 році - 6 об`єктів на загальну суму 1 105 083,00 грн.;

у 2017 році - 4 об`єкти на загальну суму 708 125,00 грн.

При цьому відповідно до договору №1348 від 11.09.2018 платником податків ОСОБА_1 , згідно з п. 3 цього договору отримано часткову передплату за квартиру в березні 2016 р. 50000 гривень та в квітні 2017 р. 50000 гривень.

Згідно з Актом перевірки встановлені, зокрема, такі порушення позивача: ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського Кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV шляхом здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи - підприємця та не забезпечення ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства; ст. 18 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме не подання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відповідно до Акту перевірки перевіркою правильності визначення та декларування обсягів отриманих доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 встановлено, що платником податків ОСОБА_1 не визначено та не задекларовано суми доходів, отриманих від провадження підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі З 310 898,00 грн (дохід від продажу нерухомого майна складає 3267563,00 грн, дохід виплачений самозайнятій особі складає 43 335,00 грн), за 2016 рік у розмірі 1 249 054,95 грн. (дохід від продажу нерухомого майна складає 1 105 083,00 грн, дохід виплачений самозайнятій особі, згідно декларації єдиного податку складає 143 971,95 грн), за 2017 ріку розмірі 759 007 грн (дохід від продажу нерухомого майна складає 708 125,00 грн, дохід виплачений самозайнятій особі 50 882,00 грн).

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 встановлено, зокрема, заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 - 2017 роки в сумі 738 175,63 грн, у т.ч. за 2015 р. в сумі 494 101,15 грн, за 2016 р. в сумі 131 629,57 грн, за 2017 р. в сумі 112 444,91 грн.

Отже, діяльність позивача, пов`язану з будівництвом вказаного багатоквартирного житлового будинку та укладенням договорів купівлі-продажу квартир у ньому, контролюючий орган розцінив як підприємницьку, яка здійснювалася позивачем без реєстрації як фізична особа-підприємець, а дохід від неї - як чистий оподатковуваний дохід, з якого мав бути утриманий податок на доходи фізичних осіб.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначено у статті 177 ПК України.

Відповідно до пункту 177.1 доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування.

Пунктом 177.2 статі 177 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Верховний Суд розглядав питання правильності застосування вимог пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України до оподаткування осіб, яка не зареєстровані як підприємці, але діяльність яких має ознаки підприємницької.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України).

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 Цивільного кодексу України).

Так, у постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зазначив, що буквальне тлумачення заголовку статті 177, норми пункту 177.1 цієї статті свідчить, що встановлені цією нормою правила оподаткування, зокрема щодо ставки, застосовуються за одночасної наявності таких умов: 1) дохід отримано фізичною особою-підприємцем; 2) дохід отримано від провадження господарської діяльності.

За визначенням, наведеним у статті 42 Господарського кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ГК України), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання у розумінні статті 55 ГК України є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до положень статей 1, 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755-IV) фізична особа, яка має намір стати підприємцем, подає документи для державної реєстрації фізичної особи підприємцем відповідно до переліку, встановленого статтею 18 цього Закону.

Фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма статті 4 Закону №755-IV).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що фізичні особи можуть вважатись суб`єктами господарювання тільки за умови здійснення ними господарської діяльності і реєстрації їх як підприємців. Саме з моменту реєстрації підприємцем особа набуває відповідний правовий статус.

Верховний Суд наголосив, що навіть за умови, коли джерелом походження доходу фізичної особи є діяльність, яка має ознаки підприємницької (як і в цій справі - систематичне будівництво/реконструкція об`єктів нерухомості з подальшим продажем квартир), для застосування статті 177 ПК України до оподаткування такого доходу необхідна ще така умова, як отримання доходу фізичною особою-підприємцем, що презюмує реєстрацію особи підприємцем відповідно до Закону №755-IV.

Застосування до отриманого фізичною особою доходу правил оподаткування, визначених статтею 177 ПК, означало б довільне розширене тлумачення норм цієї статті, що суперечить імперативному методу правового регулювання, характерного для фінансового права.

Здійснення особою підприємницької діяльності без дотримання обов`язкової умови реалізації права на підприємницьку діяльність, тобто без державної реєстрації в установленому порядку як фізична особа-підприємець, є підставою для притягнення такої особи до відповідальності, встановленої чинним законодавством. Так, стаття 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність, зокрема за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання у вигляді штрафу з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Такий же висновок щодо застосування норм пункту 167.1 статті 167, пунктів 170.1, 170.2 статті 170, пункту 177.1 статті 177 ПК у подібних правовідносинах Верховний Суд зробив у постанові від 28.05.2021 у справі № 120/1565/19-а.

У контексті зазначених правових висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, суд зазначає, що позивач в період укладення договору оренди землі, виготовлення документації на реконструкцію п`ятиповерхового п`ятидесятиквартирного житлового будинку та отримання права власності на квартири у 2010-2012 роках, а також продажу квартир іншим фізичним особам не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим відповідач дійшов безпідставних висновків, що кошти, отримані позивачем на виконання договорів купівлі-продажу квартир, є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб за правилами, передбаченими статтею 177 ПК України.

Отже, висновок контролюючого органу про порушення позивачем пп.164.2.20 п.164.2 ст. 164, п.167.1 167, п.177.2 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 - 2017 роки, є необґрунтованим, а прийняте на підставі цих висновків податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 922 719,54 грн (738175,63 грн - збільшення за податковим зобов`язанням; 184543,91 грн - штрафних санкцій) є протиправним і підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 510,00 грн. за порушення пп. «а» п. 176.1 ст. 176, пп. 44.1, п.44.3 ст.44 ПКУ (Т. 1, а.с 244), та щодо податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 510,00 грн. за порушення пп.44.6, п. 44.3. ст. 44 ПКУ (Т. 1, а.с. 242), суд зазначає таке.

Враховуючи те, що позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а кошти, отримані ним за договорами купівлі-продажу квартир, не є доходом, отриманим від підприємницької діяльності, висновок відповідача про порушення позивачем п.44.3, п.44.6 ст.44 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме не надання документів та книги обліку доходів; п. п. «а» п.176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме не надання книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, є безпідставними. Тому податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб та податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем п.1, п.4 ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010р. №2664-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, а саме не подання, подання за невстановленою формою звітності з єдиного соціального внеску за 2015-2017рр.; п.2 ч.І ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010, що занижено суми нарахувань по єдиному соціальному внеску в загальній сумі 131 504,85 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 45941,40 грн, за 2016 рік в сумі 49638,92 грн, за 2017рік в сумі 35924,53 грн, суд зазначає таке.

Як вбачається з Акта перевірки, визначаючи позивачеві недоїмку з єдиного внеску, відповідач виходив з того, що позивач у розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) є платником єдиного внеску та в охопленому перевіркою періоді отримав дохід від здійснення підприємницької діяльності, з якого не утримав єдиний внесок.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За змістом частини першої статті 7 Закону №2464-VI для фізичних осіб-підприємців єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Враховуючи, що позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а кошти, отримані ним за договорами купівлі-продажу квартир, не є доходом, отриманим від підприємницької діяльності, висновок відповідача про ненарахування, необчислення та несплату єдиного внеску у загальній сумі 131 504,85 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 45941,40 грн, за 2016 рік в сумі 49638,92 грн, за 2017 рік в сумі 35924,53 грн; не подання, подання за невстановленою формою звітності з єдиного соціального внеску за 2015-2017 рр., є безпідставними.

Отже, вимога від 13.03.2019 про сплату боргу на суму 131 504,85 по заборгованості зі сплати єдиного внеску та пов`язані з нею рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (донараховано 116 563,39 грн єдиного внеску та 40 453,15 грн - штрафних санкцій) за порушення п.2 ч. 1 ст.7 ЗУ «Про збір та oблік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму 510,00 грн. за порушення п.1, п.4 ч.2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо висновків відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість, суд зазначає таке.

Визначаючи позивачеві грошове зобов`язання з ПДВ, відповідач в Акті перевірки зазначив, що перевіркою встановлено, що валовий дохід від здійснення господарської діяльності платника податків ОСОБА_1 протягом 12 календарних місяців сукупно перевищує 1 000 000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість) і становив 1 210 916,00 грн, то з 01.07.2015 відповідно до вимог п. 181.1 ст.181 Податкового кодексу України платник податків ОСОБА_1 зобов`язаний був зареєструватися платником податку на додану вартість у зв`язку з перевищенням загальної суми операцій з продажу нерухомого майна.

Таким чином, встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 не визначив податкові зобов`язання з ПДВ, в результаті чого занизив податкові зобов`язання з ПДВ в періоді з 11.08.2015 по 31.12.2017 на загальну суму 797 684,27 грн.

Відповідно до пункту180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування [ПДВ] платником податку є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України;

4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;

5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Пунктом 181.1 статті 181 ПК України передбачено, що особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Підпунктом 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що особа для цілей розділу V [«Податок на додану вартість»] цього Кодексу - це будь-яка із зазначених нижче осіб: а) юридична особа, створена відповідно до закону у будь-якій організаційно-правовій формі, у тому числі підприємство з іноземними інвестиціями, яка ; б) фізична особа - підприємець, яка ; в) юридична особа, фізична особа, фізична особа - підприємець, яка ввозить товари на митну територію України; г) постійне представництво; ґ) інвестор (оператор) відповідно до угоди про розподіл продукції, на якого покладено ведення податкового обліку з податку на додану вартість за угодою про розподіл продукції.

Аналіз наведених положень ПК України дає підстави для висновку, що фізичні особи є платниками ПДВ, якщо вони ввозять товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, або зареєстровані як підприємці і здійснюють операції з постачання товарів та/або послуг, за умови, що сума від таких операцій перевищила 1 млн. грн протягом останніх 12 місяців.

При цьому, відповідно до підпунктів 14.1.185 і 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності; постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Судом встановлено, що укладення договору оренди землі, документація на реконструкцію п`ятиповерхового п`ятидесятиквартирного житлового будинку та отримання права власності на квартири вчинені позивачем у 2010-2012 роках, тобто до моменту реєстрації як фізична особа підприємець 14.04.2016. Відповідно до договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років відчужено фізичним особам квартири, за вищезазначеною адресою у кількості 25 об`єктів.

Таким чином, діяльність з будівництва та продажу квартир була здійснена позивачем як фізичною особою без реєстрації підприємницької діяльності такого виду, а квартири відчужувались позивачем шляхом укладення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу з іншими фізичними особами.

Як випливає з постанови Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18, реєстрація підприємцем можлива виключно за свідомим добровільним актом відповідної особи.

Чинне законодавство не наділяє контролюючі органі чи інші державні органи повноваженнями в односторонньому порядку визнавати особу підприємцем, якщо самостійно особа такого статусу для себе не набула. Тобто позивач не є особою, що в значенні пункту 180.1 статті 180 ПК України зареєстрована або підлягає реєстрації як платник ПДВ.

Таким чином, з вищевикладеного висновується, що висновки контролюючого органу в Акті перевірки про порушення позивачем п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 ПК України, є безпідставними.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 997 105,34 грн (на 797 684,27 грн збільшено податкове зобов`язання та 199 421,07 грн - штрафних санкцій) за порушення п. 183.2 ст. 183, п 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.200.1 ст. 200 ПКУ (Т. 1, а.с. 248-250) є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 170,00 грн за порушення п. 296.6 ст. 296, пп.49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України (Т. 1, а.с. 240), суд зазначає таке.

Суд встановив, що платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 відповідно до Заяви на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності №870 від 18.04.2016 було обрано спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, шляхом сплати відсоткової ставки єдиного податку у межах 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом па 1 січня податкового (звітного) року (2 група платників єдиного податку) з 01.05.2016 та отримано Свідоцтво платника єдиного податку.

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п. 296.2 ст.296 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами і доповненнями, не подання податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2017 р.

Позивач не спростовує жодним чином факту не подання ним податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2017 рік, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 170,00 грн задоволенню не підлягають.

Згідно зі ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За цих обставин податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб, вимога від 13.03.2019 про сплату боргу на суму 131 504,85 по заборгованості зі сплати єдиного внеску, рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування», податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 за платежем податок на додану вартість, повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб, не відповідають критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, тому їх належить визнати протиправними та скасувати.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума судового збору у розмірі 10508,95 грн (10510,00 грн х 99,99 % / 100% (пропорція: загальна сума судового збору - 10510,00 грн при ціні позову 2 093 482,88 грн, що становить 100%; задоволена частина позовних вимог становить 2 093 312,88 грн та складає 99,99 % від ціни позову (2093312,88 / 2 093 482,88 х 100%)).

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 за платежем податок на доходи фізичних осіб.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 13.03.2019 № Ф-78У.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 за платежем податок на додану вартість.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем податок з доходів фізичних осіб.

8. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.03.2019 про застосування штрафних санкцій за платежем єдиний податок з фізичних осіб.

9. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

10. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 10 508 (десять тисяч п`ятсот вісім) гривень 95 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, вул. Шолуденка, 33/19, Київ; ).

Повне рішення суду складено 27.11.2025.

СуддяКондратюк Юлія Степанівна