Справа № 160/29067/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/29067/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Ясенової Т.І., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року в адміністративній справі №160/29067/24 (головуючий суддя першої інстанції Прасов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, третя особа: Дніпровська міська рада про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправним рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду «Про розгляд питання виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 » №92 від 01.10.2024 року;

- зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд звернутися до виконавчого комітету Дніпровської міської ради з належно оформленими документами (поданням) про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року за №2 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 ».

Зобов`язано Дніпропетровський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Дмитра Володимировича від 25.06.2024 року про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровського окружного адміністративного суду судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 968 грн. 96 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки працівник суду має право звернутися до голови суду або особи, яка виконує його обов`язки із заявою про виключення службового жилого приміщення, в якому він проживає спільно зі своєю сім`єю, з числа службових.

Вважає, що працівник, який пропрацював у судовій системі не менш як десять років має право на ініціювання питання виключення службового жилого приміщення, в якому він проживає спільно зі своєю сім`єю, з числа службових, з метою подальшої приватизації державного житлового фонду.

Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати, прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Третя особа подала відзив на скаргу, в якому просила прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на скаргу, встановила наступне.

У Рішенні Вищої ради правосуддя від 24.09.2024 року за №2780/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» зазначено: «Вища рада правосуддя, розглянувши заяву та додані до неї документи про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у відставку, встановила: Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на звільнення у відставку, становить 21 рік 6 місяців 25 днів. Отже, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить понад 20 років. Вища рада правосуддя, керуючись пунктом 4 частини шостої статті 126, статтею 131 Конституції України, статтями 3, 30, 34, 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», вирішила: звільнити ОСОБА_1 з посади судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

У Рішенні засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року за №2 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 » зазначено: « Керуючись положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, Житловим кодексом Української РСР від 30 червня 1983 року, постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року №37 «Про службові жилі приміщення», Положенням про житлово - побутову комісію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, затвердженим наказом голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року №894-к, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, затвердженим рішенням зборів суддів від 16 жовтня 2018 року №1 та введеного в дію наказом голови суду від 16 жовтня 2018 року №201-од, з урахуванням доповіді голови комісії - Наталії Захарчук-Борисенко щодо розгляду питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв.м. ВИРІШИЛИ: Відмовити у задоволенні заяви судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дмитра Сидоренка про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 . Рішення комісії може бути оскаржено в судовому порядку. …».

У листі Житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 року за №08/75541/24 на адресу голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду В. Горбалінського та судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду у відставці Д.Сидоренко «Щодо розгляду питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових» зазначено: «… Житлово-побутовою комісією для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду (далі - Комісія) було розглянуто питання щодо виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до заяви судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дмитра Сидоренка від 28.06.2024 року. На засіданні Комісії 01 жовтня 2024 року затверджено рішення №2 про відмову у задоволенні заяви судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дмитра Сидоренка про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 з огляду на наступне. Відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 05.06.2024 №10-12315/24 про надання роз`яснення щодо виключення жилого приміщення з числа службових, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 4 лютого 1988 р. №37, Положення про житлово-побутову комісію Дніпропетровського окружного адміністративного суду, затвердженим наказом голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року № 894-к, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, затвердженого рішенням зборів суддів від 16 жовтня 2018 року № 1 та введеного в дію наказом голови суду від 16 жовтня 2018 року № 201-од, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Факт проживання в службових жилих приміщеннях громадян-колишніх працівників, звільнених з суду, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на підставі клопотання житлово-побутової комісії Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Проте, прийняття рішення щодо виключення жилого приміщення з числа службових це право комісії, а не обов`язок. Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 4 лютого 1988 р. №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації, в тому числі квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Згідно листа Державної судової адміністрації України від 05.06.2024 №10-12315/24 про надання роз`яснення щодо виключення жилого приміщення з числа службових об`єкт державного нерухомого майна, а саме, службова квартира, що розміщується за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв. м. належить до державної власності, перебуває у сфері управління Державної судової адміністрації України та обліковується на балансі Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Інформацію про зазначені об`єкти державного нерухомого майна - службові квартири внесено до Єдиного реєстру об`єктів державної власності, розпорядником якого є Фонд державного майна України. З огляду на вищенаведене у Комісії відсутні законні підстави для виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37,2 кв.м. Додатки: - Копія рішення від 01.10.2024 року №2 - Копія протоколу засідання №1 від 01.10.2024 року …».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Ясенова Т.І., Чабаненко С.В.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Як зазначено у статті 1 Житлового кодексу України, відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

За статтею 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Згідно з статтею 121 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання.

Відповідно до статті 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Як зазначено у статті 125 Житлового кодексу України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв`язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

У «Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення», затвердженому 04.02.1988 року постановою Ради Міністрів УРСР №37, зазначено: «… 56. Судді Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищого спеціалізованого суду, апеляційного, місцевого суду, які потребують поліпшення житлових умов; члени Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів; працівники Конституційного Суду України - керівники структурних підрозділів, їх заступники, головні консультанти, головні спеціалісти Секретаріату, радник Голови, наукові консультанти та помічники суддів; працівники апарату судів загальної юрисдикції, секретаріату Вищої ради правосуддя, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів, Державної судової адміністрації та її територіальних управлінь, Національної школи суддів на час виконання ними службових обов`язків. …».

За пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого 04.02.1988 року постановою Ради Міністрів УРСР №37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Згідно з пунктом 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав до суду документи з урахуванням яких було прийнято оскаржуване рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року за №2 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 », а саме «Положення про житлово - побутову комісію Дніпропетровського окружного адміністративного суду», затверджене 19.10.2018 року наказом голови Дніпропетровського окружного адміністративного суду №894-к; «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Дніпропетровському окружному адміністративному суді», затверджене 16.10.2018 року рішенням зборів суддів №1 та введене в дію наказом голови суду від 16.10.2018 року за №201-од; лист Державної судової адміністрації України від 05.06.2024 року за №10-12315/24 про надання роз`яснення щодо виключення жилого приміщення з числа службових.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано враховано твердження відповідача «Проте, прийняття рішення щодо виключення жилого приміщення з числа службових це право комісії, а не обов`язок».

При цьому, судом прийнято до уваги припис ст.125 Житлового кодексу України, що «Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: … осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; …».

Позивач пропрацював суддею понад 10 років.

Відповідачем документально не обґрунтовано, що не відпала потреба у використанні «двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 » як службової.

Оскільки наведена житлово-побутова комісія для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду, функціонує у складі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, то відповідачем у справі, на думку суду, має бути Дніпропетровський окружний адміністративний суд і розглядатись, відповідно, має рішення цього суб`єкта владних повноважень.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року за №2 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 » прийнято відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

При цьому, судом враховано, що згідно з пунктом 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки у матеріалах даної адміністративної справи відсутні всі документи з урахуванням яких відповідачем прийнято оскаржуване рішення, то суд першої інстанції правильно не вбачав за можливе надати оцінку всім обставинам справи та задовольнити позовну вимогу «зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд звернутися до виконавчого комітету Дніпровської міської ради з належно оформленими документами (поданням) про виключення з числа службового житла двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 ».

Так, з метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на приписи частини другої статті 9, частини другої статті 245 КАС України, суд першої інстанції вірно зазначив за можливе: визнати протиправним та скасувати рішення засідання житлово-побутової комісії для придбання службових жилих приміщень, впорядкування роботи з надання службових жилих приміщень і користування ними Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 року за №2 «Про розгляд питання про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 »; зобов`язати Дніпропетровський окружний адміністративний суд повторно розглянути заяву судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Дмитра Володимировича від 25.06.2024 року про виключення службового жилого приміщення житла з числа службових, а саме двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в адміністративній справі №160/29067/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в адміністративній справі №160/29067/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Чабаненко