Справа № 280/4454/25
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/4454/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року (суддя суду першої інстанції Артоуз О.О.) в справі №280/4454/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування індивідуального акту,

в с т а н о в и в:

29.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправною відмову військової частини у звільненні її з військової служби, що оформлено листом №08/2411-25-Вих від 09.05.2025 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 (з урахуванням абзацу 3 пункту 3 частини 12) - дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що видати наказ по особовому складу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 06.05.2025 року вона звернулась до заступника начальника третьої прикордонної застави із рапортом про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, а саме - через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Вказувала, що має право на звільнення з військової служби адже вона має двох дітей та її чоловік також проходить військову службу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення суду, як незаконне та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що вона, як дружина, має право на звільнення, на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 (з урахуванням абзацу 3 пункту 3 частини 12) статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» так як обоє із подружжя - і вона, і її чоловік ОСОБА_2 , є військовослужбовцями та мають дітей, адже законодавцем не визначено обов`язкової умови - наявність лише спільних дітей. Апелянт зазначала, що вона разом з чоловіком спільно виховують своїх дітей від перших шлюбів, утриманням та вихованням дітей займаються спільно. Підтверджуючих документів щодо самостійного виховання дитини з посиланням на ст.ст.150-155 Сімейного кодексу України щодо обов`язку матері брати участь у вихованні дитини, інших підстав або посилань чи зауважень до поданих документів не зазначено, як і не зазначено які саме необхідно подати документи, що породжує правову не визначеність у цьому питанні. Не є зрозумілим посилання суду першої інстанції на ст.ст.150-155 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батька (батьків) брати участь у вихованні дитини по відношенню до підстав звільнення з військової служби у відповідності до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 з 25.11.2021 проходить військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 15.02.2024 року у справі № 334/11300/23 задоволено позов ОСОБА_3 та розірвано шлюб, укладений між нею та ОСОБА_4 .

Встановлено, що 05.04.2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Волошиною) укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 05.04.2025 серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_3 ДПС України від 02.05.2025 № 751 полковник ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Також відповідно до копій свідоцтв про народження, ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) є матір`ю двох дітей, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 15.04.2017 року. Батьком дітей є ОСОБА_4 .

Встановлено, що 06.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася до заступника начальника третьої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) (з бойової та спеціальної підготовки) НОМЕР_5 прикордонного загону ДПСУ з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - через такі сімейні обставини, або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. За результатами розгляду рапорту, листом від 09.05.2025 року № 08/2411-25-Вих НОМЕР_5 прикордонним загоном повідомлено, що відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «г» через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини 5 (з урахуванням абзацу 3 пункту 3 частини 12 - дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення можливе за умови наявності спільної дитини. У звільненні з військової служби відмовлено.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволені її рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог вказував, що частиною 5 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); Згідно ч. 12 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: 3) під час дії воєнного стану: дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Військовослужбовець звільняється з військової служби на таких підставах: дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Підставами для звільнення є: обоє з подружжя проходять військову службу; мають дитину до 18 років. Суд першої інстанції встановив, що чоловік позивачки ОСОБА_2 не є батьком її дітей. Сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою. У зв`язку з цим сімейні обов`язки є такими, що не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі з позивачкою, має право (але на відмінну від позивачки не зобов`язаний) брати участь у вихованні її неповнолітніх дітей, при цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача, саме як вітчима, може виникнути виключно у випадку та за умови, якщо в таких неповнолітніх дітей не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. У неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , згідно наявних в матеріалах справи копіях свідоцтв про народження є власний батько. Відсутні докази, що батько дітей ухиляється від їх утримання та виховання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, який у подальшому продовжувався.

В Україні діє воєнний стан, спеціальний правовий режим, який регулюються Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ч. 10 ст. 1 частин 2 - 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Згідно з ч 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: ґ) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно ч. 12 ст. 26 вищевказаного Закону, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

Отже, передбачено, що з військової служби звільняється дружина, якщо і вона, і чоловік проходять військову службу і мають дитину до 18 років.

Не встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають дитину до 18 років.

Судом першої інстанції вірно визначено, що підставами для звільнення є: обоє з подружжя проходять військову службу; мають дитину до 18 років. Водночас, словосполучення «мають дитину до 18 років» в цій нормі права відноситься саме до подружжя.

Відповідно до частин 1, 2 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Одного з подружжя, можна визнати таким, що виховує дитину у іншому шлюбі, тільки за наявності реальних перешкод для матері та батька дитини здійснювати свій обов`язок щодо виховання дитини, зокрема, позбавлення матері або батька батьківських прав, визнання безвісно відсутніми чи померлими. Саме по собі не перебування у шлюбі, проживання матері або батька окремо від дитини не передбачає, що дитина виховується без матері.

Як встановлено, ОСОБА_2 чоловік ОСОБА_1 має дитину віком до 18 років, де матір`ю є ОСОБА_10 . Не встановлено, що дитина ОСОБА_5 перебуває на вихованні у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 має двох дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , батьком яких є ОСОБА_4 . Разом з тим, не встановлено, що ОСОБА_4 ухиляється від виховання дітей та те, що діти перебувають на утриманні та вихованні у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 є власний батько ОСОБА_4 . Жодних доказів про те, що ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей, як і те, що ОСОБА_2 усиновив дітей ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Підтвердженням виховання та забезпечення дитини без батька є рішення суду.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абз. 4 п. 3 ч. 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки подружжя яке виникло в результаті укладення шлюбу між позивачем та її чоловіком ОСОБА_2 05 квітня 2025 року актовий запис №433, неповнолітніх дітей на час звернення з рапортом про звільнення не мало.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.08.2025 року в справі №280/4454/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак