Справа № 380/26002/24
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 рокусправа № 380/26002/24
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час дії воєнного стану;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, враховуючи обставини, що склалися у зв`язку з отриманням поранення під час виконання завдань під час дії воєнного стану;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000грн за період із 31.07.2024 по 16.10.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за період із 31.07.2024 по 16.10.2024, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з грошовим атестатом № 927 від 09.12.2024 позивачу не виплачено при звільненні матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на лікування у зв`язку з отриманням мінно-вибухової травми, право на які позивач набув у зв`язку з проходженням військової служби, що позивач вважає протиправним.

30.01.2025 до суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що поданий позивачем рапорт про виплату спірних видів грошового забезпечення від 30.12.2024, копія якого долучена до позовної заяви, отриманий відповідачем 07.01.2025 не міг бути розглянутий та за наявності для цього підстав, позитивно задоволений, оскільки на дату його подання позивач був звільнений з військової служби та виключений із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ще 28.11.2024 про що йому було повідомлено у відповіді на поданий рапорт.

18.08.2025 до суду від представника Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що на виконання телеграми командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 25.12.2024 № 760/15/38682 відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 22.05.2017 № 280 «Про організацію фінансового господарства військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» (із змінами та доповненнями), з 01 січня 2025 року:- військову частину НОМЕР_1 знято з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_2 та зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 .

17.09.2025 до суду від представника Військової частини НОМЕР_9 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до завдань спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-321/65/дск, листа командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.06.2025 № 116/1411/60180 військова частина НОМЕР_1 з 01.08.2025 знімається із фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 та зараховується до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також відповідно до повідомлення начальника управління фінансів заступника начальника Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 з 01.08.2025 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_4 .

03.11.2025 від представника Військової частини НОМЕР_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до повідомлення начальника управління фінансів заступника начальника Центрального фінансово-економічного управління Військова частина НОМЕР_1 тільки з 01.08.2025 зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_10 . Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 14.02.2020 № 44 "Про внесення змін до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України", пункт 1.5 зазначено, що військова частина, не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини -розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Вивченням вказаної інформації встановлено, що ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_10 не перебував і не перебуває.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 06.01.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду й відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 04.08.2025 суд залучив співвідповідачем у справі Військову частину НОМЕР_2 .

Ухвалою від 05.09.2025 суд залучив співвідповідачем у справі Військову частину НОМЕР_3 .

Ухвалою від 03.10.2025 суд залучив співвідповідачем у справі Військову частину НОМЕР_4 .

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_2 у квітні 2022 року, військова професія: робітник підсобний.

02.12.2022 у районі населеного пункту Яковлівка, Донецької області, одержав мінно-вибухову травму у вигляді вогнепального сліпого осколкового поранення внутрішньої поверхні правого плеча. Закрита черепно-мозкова травма. Акубаротравма. Поранення отримав під час виконання обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини поранення від 29.06.2023 № 7728, виданою Військовою частиною НОМЕР_11 .

Згідно з довідкою № 2440 від 13.09.2024, виданою ВЛК Військової частини НОМЕР_12 , мінно-вибухова травма отримана 02.12.2022, з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. За ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. Поранення так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Позивач проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі західного регіону, переведений у травматологічне відділення КНП «ЦМКЛ» УМР, де 27.01.2023 виконано оперативне втручання.

29.03.2023 позивач переведений у ВМКЦ ЗР для планового лікування. 30.03.2023 позивач переведений у КНП «УМБКЛ», де продовжив лікування та виконано оперативне втручання 27.04.2023, виписаний з покращенням 15.05.2023. Продовжив лікування у реабілітаційному центрі м. Великий Любінь.

У цей час позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_11 , де йому виплачували додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн., пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Оскільки позивач продовжив лікування, то його перевели для проходження військової служби у Військову частину НОМЕР_1 і, вже як військовослужбовець такої військової частини, 31.07.2024 позивач прибув на стаціонарне лікування у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону. Виписаний 05.08.2024 у зв`язку з переведенням для подальшого лікування.

05.08.2024 позивач прибув на стаціонарне лікування у Військову частину НОМЕР_12 Трускавецького військового госпіталю, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №3181 і виписаний 16.09.2024. Згідно з Постановою госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_12 : поранення так, пов`язане із захистом Батьківщини.

3 17.09.2024 по 16.10.2024 позивач перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

3 17.10.2024 по 31.10.2024 позивач знаходився на амбулаторному лікуванні, оскільки захворів на запалення легень, яке не пов`язане із отриманням тяжкого поранення.

01.11.2024 позивач приступив до виконання службових обов`язків у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_5 .

Згідно з довідкою до Акта огляду МСЕК № 605757 від 03.09.2024 позивачу встановлена 3 група інвалідності. У результаті чого ним подано рапорт про звільнення із військової служби за станом здоров`я за наявності інвалідності 3-ї групи.

Відповідно до наказу № 349 від 28.11.2024 командира в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 , позивача звільнено із військової служби з 28.11.2024 та виключено із списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з сніданку 29.11.2024.

Згідно з грошовим атестатом № 927 від 09.12.2024 позивачу не виплачено при звільненні матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на лікування у зв`язку з отриманням мінно-вибухової травми.

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо нездійснення виплати вказаних складових грошового забезпечення протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті, суд керується такими мотивами.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992 військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XIІ від 20.12.1991 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24.02.2022.

Постанова №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів військовослужбовцями права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил передбачала отримання додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Тобто, суд наголошує на тому, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях є достатньою підставою для нарахування такому військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. Позбавлення такої виплати можливе , зокрема, у разі невиконання бойового наказу.

Водночас, під час розгляду справи судом встановлено, що позивач брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 29.06.2023 № 7728.

Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 02 грудня 2022 року одержав мінно-вибухову травму у вигляді вогнепального сліпого осколкового поранення внутрішньої поверхні правого плеча. Закрита черепно-мозкова травма. Акубаротравма. Посттравматична фіброзна гісцитома середньої/верхньої третини правої великогомілкової кістки. Посттравматична нейторпія ліктьового нерву справа у стадії відновлення. Відомо, що близько 04 години 20 хвилин - 05 години 40 хвилин 02 грудня 2022 року під час ведення оборонних дій противником були здійснені обстріли із використанням А122мм по позиціях підрозділів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_13 в районі населеного пункту АДРЕСА_6 , військовослужбовець отримав поранення. Після надання першої медичної допомоги військовослужбовець був евакуйований у передову хірургічну групу 59 військово-мобільного госпіталю населеного пункту Рай-Олександрівка Донецької області. Військовослужбовець отримав поранення під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини, пов`язане 3 вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання поранення солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманням 02 грудня 2022 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини за спірний період підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10697 (період лікування з 31.07.2024 по 05.08.2024); копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3181 (період лікування з 05.08.2024 по 16.09.2024); а також факт перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, що підтверджується довідкою Військово-лікарської комісії № 2440 від 13.09.2024 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 349 від 28.11.2024.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України № 168, відповідно до якої, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 2-1 зазначеної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Отже, виходячи зі змісту наведених постанов Кабінету Міністрів України додаткова винагорода у розмірі 100000,00грн на місяць виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, та у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), та за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення (за висновком ВЛК).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так, 25.03.2022 Міністр оборони України прийняв рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із отриманням 02 грудня 2022 року травми, пов`язаної із захистом Батьківщини за спірний період підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10697 (період лікування з 31.07.2024 по 05.08.2024); копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3181 (період лікування з 05.08.2024 по 16.09.2024); а у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, що підтверджується довідкою Військово-лікарської комісії № 2440 від 13.09.2024 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №349 від 28.11.2024.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Діагноз позивача прямо пов`язаний із мінно-вибуховою травмою, вогнепальними осколковими пораненнями, які позивач отримав при безпосередній участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, та які є пов`язаними з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту батьківщини.

Відтак, враховуючи згадані положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про наявність у нього права на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн на місяць, як такий, що отримав поранення 02.12.2022, пов`язане із захистом Батьківщини, та за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024.

З таких підстав, суд висновує про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, після отримання травми та весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення (в тому числі включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Отже, позивач має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн за періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 02.12.2022 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Відповідно до пункту 1 розділу ХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (пункт 7 розділу ХХІV Порядку №260).

Пунктом дев`ятим розділу ХХІV Порядку №260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

З позовної заяви вбачається, що після звільнення з військової служби він подав рапорт на отримання згаданої матеріальної допомоги поштою 30.12.2024.

Вказане підтверджується копією квитанцією №728, яка наявна в матеріалах справи.

Однак, відповіді станом на день подання даного позову не отримав.

До відзиву військова частина НОМЕР_1 долучила лист Військової частини НОМЕР_1 №2120/85 від 08.01.2025, у якому зазначила, що поданий позивачем рапорт від 30.12.2024 про виплату вказаних в ньому видів грошового забезпечення не може бути розглянуто, так як згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 349 від 28.11.2024 позивача виключено із списків особового складу військової частини. На дату звільнення з військової служби з позивачем було проведено повний розрахунок, а тому Військова частина НОМЕР_1 жодної заборгованості перед позивачем не має.

Пунктом шостим окремого доручення Міністра оборони України від 16 січня 2024 №183/уд передбачено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності, серед іншого, таких підстав: поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.

Як уже встановив суд, позивач одержав травму у вигляді поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини поранення від 29.06.2023 № 7728, виданою Військовою частиною НОМЕР_11 .

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку №260.

Суд наголошує на тому, що факт виключення позивача із списків особового складу військової частини не позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, яке він отримав під час проходження військової служби.

Суд звертає увагу на те, що для виплати вказаної допомоги необхідна наявність фактичної підстави для виплати такої допомоги (поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану), передбаченої окремим дорученням Міністра оборони України від 16 січня 2024 № 183/уд, та факт звернення із рапортом для виплати такої допомоги.

Таким чином, суд висновує про те, що позивач набув право на отримання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

З таких підстав суд вважає, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 є протиправними.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до завдань спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.05.2025 № Д-321/65/дск, листа командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.06.2025 № 116/1411/60180 військова частина НОМЕР_1 з 01.08.2025 знімається із фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 та зараховується до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також відповідно до повідомлення начальника управління фінансів заступника начальника Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 з 01.08.2025 зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_4 .

Суд відхиляє твердження Військової частини НОМЕР_4 про її неналежність як відповідача, оскільки військова частина НОМЕР_1 з 01.08.2025 зарахована на фінансове забезпечення до Військової частини НОМЕР_4 , а тому Військова частина НОМЕР_1 позбавлена можливості самостійно нарахувати та виплатити позивачу складові грошового забезпечення, що були предметом звернення до суду.

Суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, враховує, що згідно з наказом Міністерства оборони України від 14.02.2020 №44 "Про внесення змін до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України" основними завданнями фінансового забезпечення військової частини, зокрема, є: належне у межах діючих норм та своєчасне забезпечення коштами військової частини для здійснення покладених на неї завдань; своєчасна та повна виплата грошового забезпечення військовслужбовцям.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне розмежувати вчинення дій зобов`язального характеру між Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_4 щодо перерахунку та виплати додаткової винагороди.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 02.12.2022 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

А також зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 02.12.2022 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

З таких самих підстав суд розмежовує вчинення дій зобов`язального характеру між Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_4 щодо перерахунку та виплати матеріальної допомоги.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

А також зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити виплату ОСОБА_1 , перерахованої Військовою частиною НОМЕР_1 , матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Щодо позовних вимог до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_3 суд зазначає, що протиправності рішень, дій, бездіяльності суд не встановив, а тому у позові у цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

V. Судові витрати

Судові витрати між сторонами не розподіляються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового i начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, після отримання травми та весь час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з дня отримання такого поранення (в тому числі включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000 грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 02.12.2022 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити виплату ОСОБА_1 , перерахованої Військовою частиною НОМЕР_1 , додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100000грн, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), а саме з 31.07.2024 по 05.08.2024, з 05.08.2024 по 16.09.2024, з 17.09.2024 по 16.10.2024 та період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення з 17.09.2024 по 16.10.2024, внаслідок травми (поранення, контузії), отриманої 02.12.2022 під час виконання бойових дій щодо захисту Батьківщини, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити виплату ОСОБА_1 , перерахованої Військовою частиною НОМЕР_1 , матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

У решті позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович