Справа № 600/619/25-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/619/25-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сіжук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

позивач, Головне управління Державної податкової служби в Чернівецькій області, звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (відповідача) про стягнення податкового боргу на загальну суму 20420,41 грн до місцевого бюджету.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 21.03.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що він як учасник бойових дій звільнений від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, а також щодо сплати земельного податку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що відповідач відомостей про те, що він є часником бойових дій не надавав, звірку із податковим органом не проводив, крім того предметом розгляду у справі є не правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень, а стягнення податкового боргу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області як платник податку, що підтверджується ідентифікаційними даними платника податку.

Як видно з розрахунку податкового боргу за відповідачем рахується податковий борг з:

- земельного податку з фізичних осіб згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 312,81грн; №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 271,12 грн;

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №0-2409-UA0011490 від 18.10.2023 на суму 9006,60 грн; №0-2409-UA0011490 від 04.06.2024 на суму 10829,88 грн.

Таким чином, загальна сума податкового боргу становить 20420,41 грн.

07.02.2024 контролюючим органом виставлено та направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №0-2413 на суму 10506,60 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 20420,41 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, у відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктами 10.1.1, 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно, єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк,та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктами 59.1 та 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Як встановлено судом першої інстанції за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 20420,41 грн, нарахована на підставі податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 312,81грн; №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 271,12 грн; №0-2409-UA0011490 від 18.10.2023 на суму 9006,60 грн; №0-2409-UA0011490 від 04.06.2024 на суму 10829,88 грн.

Однак встановлено, що у визначений в пункті 57.3 статті 57 ПК України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми грошових зобов`язань, податкові повідомлення-рішення (Форма «Ф») №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024; №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024; №0-2409-UA0011490 від 18.10.2023; №0-2409-UA0011490 від 04.06.2024 в судовому порядку не скасовано, що свідчить про те, що така заборгованість є узгодженою.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що на адресу відповідача направлено податкову вимогу форми «Ф» від 07.02.2024 №0-2413 на суму 10506,60 грн.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується узгоджена заборгованість на загальну суму 20420,41 грн., та станом на день розгляду даної справи в суді вказана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена, докази зворотного в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції передчасно вважав, що наявні підстави для її стягнення за рішенням суду.

Судом першої інстанції не було прийнято до уваги, той факт що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується Посвідченням НОМЕР_2 .

Згідно п. 281.1 ст. 281 ПК України від сплати податку звільняються, зокрема, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення податкового бору зі сплати земельного податку з фізичних осіб згідно податкових повідомлень-рішень форми «Ф» №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 312,81грн; №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 271,12 грн, підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач як учасник бойових дій звільнений від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, колегія суддів вважає помилковим, оскільки відповідно до п. 10.3. ПК України, лише місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).

Колегія суддів також враховує, що рішенням "Про встановлення ставок та пільг із сплати місцевих податків і зборів на території Сокирянської міської територіальної громади" від 12 липня 2021 року було встановлено ставки та пільги із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до додатку 4, яким не передбачено пільг для ветеранів війни. Зазначене рішення набрало чинності з 01.01.2022 та діяло по 2024 рік включно.

Разом з тим, зазначене рішення було враховано податковим органом при формуванні податкових повідомлень-рішень.

При цьому, доводи апеляційної скарги із посиланням на пункт 69 Підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України щодо неможливості сплати податків, а також, що відповідач з 24.09.2022 року по 30.03.2023 рік проходив військову службу у лавах ЗСУ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що відповідач подавав такі докази податковому органу. Водночас, з 30.03.2023 відповідач не був позбавлений обов`язку сплатити відповідний податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, доводи відповідача, що згідно ч. 18 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, зважаючи на вищенаведене не в повній мірі знайшли своє підтвердження.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно за подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір на суму 4542 грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, керуючись статтею 139 КАС України слід стягнути на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог (позов майнового характеру на суму 20420,41 грн, скасовано на суму 583,93 грн), а саме в розмірі 129,88 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року скасувати в частині стягнення податкового бору на суму 583,93 грн, а саме зі сплати земельного податку з фізичних осіб, згідно податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Чернівецькій області форми «Ф» №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 312,81 грн та №6-2405-UA0011490 від 05.06.2024 на суму 271,12 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 129 (сто двадцять дев`ять) грн. 88 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.