Справа № 640/21197/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Трест Київспецбуд" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство "Трест Київспецбуд" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.08.2019 № 0106, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.08.2019 № 0106, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, на виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", прийнято адміністративну справу до провадження та продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, замінено первісного відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267) на належного - Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 44116011), розгляд адміністративної справи розпочато спочатку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 15.08.2019 № 0106 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1552224,00 грн та застосування штрафних(фінансових) санкцій у розмірі 388056,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 15.08.2019 № 0106 про зменшеня від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по декларації за 1 квартал 2019 року у розмірі 2856763,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні, а відповідачем правомірно винесено спірні податкові повідомлення-рішення. Наголошено на тому, що в порушення п. 138.1. ст.138, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. ст. 134 Податкового кодексі України позивачем занижено показники рядка 1.1.1. «Різниці, на які збільшується фінансовий результат» додатку Р1 до рядка 03 Податкової декларації з податку на прибуток у розмірі 9 686 770,72 грн, у т.ч.: за 2016 рік у розмірі 2 980 544,84 грн, за 2017 рік у розмірі 2980544,84 грн, за 2018 рік у розмірі 2980544,84 грн, за 1 кв. 2019 року - 745136,21 гривень.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Трест Київспецбуд" є юридичною особою, ідентифікаційний код 04012744, місцезнаходження: вул. Спаська, буд.31-Б, м. Київ, основний вид діяльності 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, серед інших видів діяльності є також 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Позивач є платником податків та перебуває на обліку Головного управління ДПС у м. Києві.

Наказом генерального директора ПрАТ "Трест Київспецбуд" № 212 від 30.12.2011 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» визначено, зокрема, дату переходу на Міжнародні стандарті фінансової звітності (МСФЗ) 01.01.2012. Вступний звіт про фінансове становище Підприємства на 01.01.2012 - дату переходу на МСФЗ складається у відповідності з МСФЗ 1 «Перше застосування Міжнародних стандартів фінансової звітності». Підприємство використовує справедливу вартість у своєму звіті про фінансовий стан за МСФЗ на початок періоду як доцільну собівартість нерухомих об`єктів основних засобів та інвестиційно нерухомості (параграф Г5 «Звільнення від вимог інших МСФЗ» МСФЗ 1). Для нарахування амортизації основних засобів в податковому обліку використовувати прямолінійний метод та норми/положенния, що не суперечать п. 145.1 ПК України. Первісна вартість основних засобів збільшується па суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкові, вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів. Здійснювати облік інвестиційної нерухомості у відповідності з положеннями МСБО 40 «Інвестиційна нерухомість». На дату балансу відображати у фінансовій звітності інвестиційну нерухомість за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, що визнаються відповідно до МСБО 36 "Зменшення корисності активів".

У період з 15.07.2013 по 23.08.2013 посадовими особами Податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт перевірки № 893/26-56-22-01-03/04012744 від 02.09.2013.

Згідно розділу 3.1.3 Акта перевірки перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 не встановлено їх завищення або заниження.

Генеральним директором ПрАТ "Трест Київспецбуд" 30 грудня 2015 року видано наказ № 60 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику».

ПрАТ "Трест Київспецбуд" у встановлені Податковим кодексом України подавались до податкового органу податкові декларації з податку на прибуток підприємств, у тому числі за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, та за 2019 рік.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ "Трест Київспецбуд" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.03.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт перевірки від 12.07.2019 № 417/26-1 5-14-01-06/04012744.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. ст. 138 п. 138.1. ст. 138. Податкового кодексу України, п.30 МСФЗ 1. абзаців Г5, Г6, Г8 МСФЗ 1, п. 27 МСФЗ 13, п. 40, п.50, п.56 МСБО 40, п.30 МСБО 36, п.51, п.60, п.61 МСБО 16, в результаті чого занижено суму податку на прибуток в періоді, що перевірявся на 1552225 грн, в т.ч. по періодам: за 2016 рік на суму 613164 грн, за 2017 рік на суму 326686 грн, за 2018 рік на суму 612374 грн та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 1 квартал 2019 року у розмірі -2 856 763 грн.

ПрАТ "Трест Київспецбуд" подано заперечення на акт перевірки від 12.07.2019 № 417/26-1 5-14-01-06/04012744, які податковим органом залишені без задоволення, про що повідомлено листом Головного управління ДПС у м. Києві від 12.08.2019 № 152393/10/26-15-14-01-06.

На підставі акт перевірки від 12.07.2019 № 417/26-1 5-14-01-06/04012744 Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення рішення від 15.08.2019:

- № 0106, яким за порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. ст. 138 п. 138.1. ст. 138 Податкового кодексу України, п.30 МСФЗ 1. абзаців Г5, Г6, Г8 МСФЗ 1, п. 27 МСФЗ 13, п. 40, п.50, п.56 МСБО 40, п.30 МСБО 36, п.51, п.60, п.61 МСБО 16, зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по декларації за 1 квартал 2019 року у розмірі 2856763,00 грн;

- № 0106, яким за порушення п. 44.1, п. 44.2 ст. 44. ст. 138 п. 138.1. ст. 138 Податкового кодексу України, п.30 МСФЗ 1. абзаців Г5, Г6, Г8 МСФЗ 1, п. 27 МСФЗ 13, п. 40, п.50, п.56 МСБО 40, п.30 МСБО 36, п.51, п.60, п.61 МСБО 16, збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 1552224,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у розмірі 388056,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями ПрАТ "Трест Київспецбуд" подано 21.08.2019 на них скаргу до ДФС України.

Державна податкова служба України рішенням № 6223/6/99-00-08-05-01 від 21.10.2019 податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у м. Києві від 15.08.2019 № 0106 та № 0106 залишила без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що до спірних правовідносинах має бути застосований також принцип презумпції правомірності рішень платника податку, у зв`язку з чим, контролюючий орган, в цьому випадку, мав прийняти рішення саме на користь платника податку.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст. 4 Податкового кодексу України закріплено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Абзацом 1 пункту 44.2 статті 44 ПК України установлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи, а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності визначено П(С)БО 7 «Основні засоби».

Відповідно до пунктів 14 і 15 зазначеного П(С)БО 7 «Основні засоби» первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Статтею 6 Закону № 996-XIV встановлено, що державне регулювання бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні здійснюється з метою створення єдиних правил ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які є обов`язковими для всіх підприємств та гарантують і захищають інтереси користувачів, а також удосконалення бухгалтерського обліку та фінансової звітності, Міністерство фінансів України наказом від 30 вересня 2003 року № 561 затвердило Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку основних засобів (далі - Методичні рекомендації № 561).

Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України визначено, що фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті.

Розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу. Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку (п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.07.2007 № 779 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2007 за № 823/14090 (далі - П(С)БО 32) інвестиційною нерухомістю є власні або орендовані на умовах фінансової оренди земельні ділянки, будівлі, споруди, які розташовуються на землі, утримувані з метою отримання орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, а не для виробництва та постачання товарів, надання послуг, адміністративної мети або продажу в процесі звичайної діяльності.

Балансова вартість активу - вартість активу, за якою він включається до підсумку балансу.

Відповідно до п.8 П(С)БО 32 інвестиційна нерухомість визнається активом, якщо існує ймовірність того, що підприємство отримає в майбутньому від її використання економічні вигоди у вигляді орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, та її первісна вартість може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 16 П(С)БО 32 підприємство на дату балансу відображає у фінансовій звітності інвестиційну нерухомість за справедливою вартістю, якщо її можна достовірно визначити, або за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, що визнаються відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 28 "Зменшення корисності активів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2004 № 817 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за № 35/10315. Обраний підхід застосовується до оцінки всіх подібних об`єктів інвестиційної нерухомості.

Згідно п. 17 та п. 18 П(С)БО 32 оцінка інвестиційної нерухомості за справедливою вартістю повинна застосовуватися до дати вибуття, переведення інвестиційної нерухомості до операційної нерухомості та такої, що утримується для продажу, або, якщо стає не можливим достовірно визначити її справедливу вартість на дату балансу.

Інвестиційна нерухомість, що обліковується за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, переоцінці не підлягає.

Методологічні засади бухгалтерського обліку об`єктів, віднесених до інвестиційної нерухомості, регламентується П(С)БО 32, згідно з яким, як зазначалося вище, інвестиційною нерухомістю визнається насамперед нерухомість як власна, так і орендована на умовах фінансової оренди, що утримується підприємством з метою передачі в оренду та отримання орендних платежів. Інвестиційна нерухомість визнається активом, якщо існує ймовірність того, що підприємство отримає в майбутньому від її використання економічні вигоди у вигляді орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, і її первісна вартість може бути достовірно визначена.

Придбана (створена) інвестиційна нерухомість зараховується на баланс підприємства за первісною вартістю (п. 9 П(С)БО 32).

Одиницею обліку інвестиційної нерухомості є земельна ділянка, будівля (частина будівлі) або їх поєднання, а також активи, які утворюють з інвестиційною нерухомістю цілісний комплекс і в сукупності генерують грошові потоки.

У разі якщо інвестиційну нерухомість підприємство створює самостійно, то її первісною вартістю є вартість, визначена на дату початку використання такої нерухомості виходячи із загальної суми витрат на її створення.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що П( С )БО 32 встановлює дві моделі оцінки інвестиційної нерухомості:

- за справедливою вартістю, якщо її можна достовірно визначити;

- за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення.

Так, наказом по підприємству № 212 від 30.12.2011 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» визначено здійснювати облік інвестиційної нерухомості у відповідності з положеннями МСБО 40 «Інвестиційна нерухомість» - на дату балансу відображати у фінансовій звітності інвестиційну нерухомість за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, що визнаються відповідно до МСБО 36 "Зменшення корисності активів". За наявності ознак, за якими об`єкт основних засобів може бути віднесеним і до операційної нерухомості, і до інвестиційної нерухомості, критерієм щодо їх розмежування є частки загальної площі об`єкту. Методи нарахування амортизації, строк корисного використання, ліквідаційна вартість об`єктів інвестиційної нерухомості визначаються в порядку, передбаченому даним Наказом для основних засобів.

Згідно МСФЗ 13 «Оцінка справедливої вартості» справедлива вартість - це ринкова оцінка, а не оцінка з урахуванням специфіки суб`єкта господарювання. Для деяких активів та зобов`язань може бути ринкова інформація або ринкові операції, інформація про які є відкритою. Для інших активів та зобов`язань може не бути ринкової інформації або ринкових операцій, інформація про які є відкритою. Проте мета оцінки справедливої вартості в обох випадках однакова - визначити ціну, за якою відбувалася б звичайна операція продажу активу чи передачі зобов`язання між учасниками ринку на дату оцінки за нинішніх ринкових умов (тобто, вихідну ціну на дату оцінки з точки зору учасника ринку, який утримує актив або має зобов`язання).

Згідно наказу по підприємству № 212 від 30.12.2011 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» позивачем визначено здійснювати облік інвестиційної нерухомості у відповідності з положеннями МСБО 40 «Інвестиційна нерухомість». На дату балансу відображати у фінансовій звітності інвестиційну нерухомість за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, що визнаються відповідно до МСБО 36 "Зменшення корисності активів".

Згідно п.19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2003 № 288/4509 (далі - П(С)БО 7) сума дооцінки залишкової вартості об`єкта основних засобів включається до складу капіталу у дооцінках та відображається в іншому сукупному доході, а сума уцінки - до складу витрат крім випадків, що наведені в пункті 20 Положення.

Пунктом 20 П(С)БО 7 передбачено, що у разі наявності (на дату проведення чергової (останньої) дооцінки об`єкта основних засобів) перевищення суми попередніх уцінок об`єкта і втрат від зменшення його корисності над сумою попередніх дооцінок залишкової вартості цього об`єкта і вигід від відновлення його корисності, сума чергової (останньої) дооцінки, але не більше зазначеного перевищення, включається до складу доходів звітного періоду, а різниця (якщо сума чергової (останньої) дооцінки більше зазначеного перевищення) спрямовується на збільшення капіталу у дооцінках та відображається в іншому сукупному доході. У разі наявності (на дату проведення чергової (останньої) уцінки об`єкта основних засобів) перевищення суми попередніх дооцінок об`єкта і вигід від відновлення його корисності над сумою попередніх уцінок залишкової вартості цього об`єкта і втрат від зменшення його корисності сума чергової (останньої) уцінки, але не більше зазначеного перевищення, спрямовується на зменшення капіталу у дооцінках та відображається в іншому сукупному доході, а різниця (якщо сума чергової (останньої) уцінки більше зазначеного перевищення) включається до витрат звітного періоду.

Отже, у випадку, коли підприємство обирає оцінку за справедливою вартістю, то на кожну дату балансу сума збільшення або зменшення справедливої вартості інвестиційної нерухомості відображатиметься у складі іншого операційного доходу або інших витрат від операційної діяльності відповідно. Якщо ж підприємством буде обрано оцінку за первісною вартістю, то об`єкт інвестиційної нерухомості підлягатиме амортизації за одним із методів, наведених у п. 28 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92.

В акті перевірки Головного управління ДФС у м. Києві № 417/26-1 5-14-01-06/04012744 від 12.07.2019 зазначено, що відповідно до п. 30 МСФЗ №1, перша фінансова звітність Суб`єкта господарювання, складеної за МСФЗ, по кожній статті у звіті про фінансовий стан, на початок періоду мають розкривати суму справедливих вартостей.

Згідно абзацу Г8. №1 «Перше застосування Міжнародних стандартів фінансової звітності» Суб`єкт господарювання, який уперше застосував МСФЗ, може встановити доцільну собівартість за попередніми ЗІ1БО для деяких абр всіх своїх активів та зобов`язань, оцінюючи їх за їхньою справедливою вартістю на одну певну дату, внаслідок такої події, як приватизація або початкова відкрита пропозиція.

а) Якщо дата оцінки припадає на дату переходу на МСФЗ або передує їй, то суб`єкт господарювання може використати такі викликані подією оцінки справедливої вартості як доцільну собівартість для МСФЗ на дату такої оцінки.

б) Якщо дата оцінки пізніша, ніж дата переходу на МСФЗ, але у періоді, що його охоплює перша фінансова звітність за МСФЗ, то викликані подією оцінки справедливої вартості можуть бути використані як доцільна собівартість на і ату події. Суб`єкт господарювання визнає коригування внаслідок цього безпосередньо у нерозподіленому прибутку (або, якщо доцільно, в іншій категорії власного капіталу) на дату оцінки. На дату переходу на МСФЗ суб`єкт господарювання або встановлює доцільну собівартість, застосовуючи критерії в параграфах Г5 - Г7, або оцінює активи і зобов`язання відповідно до інших вимог цього МСФЗ.

Тобто ПрАТ "Трест Київспецбуд" при переході від складання фінансової звітності за П(С)БО до складання фінансової звітності за МСФЗ та первісній оцінці інвестиційної нерухомості, в порушення п.27 МСФЗ 13, п. 40, п.50, гі.56 МСБО 40, п. 30 МСБО 36, п. 30 МСФЗ 1, абзац Г8 МСФЗ 1, занижено балансову вартість інвестиційної нерухомості на суму 298 054 483,61 грн.

У період з 15.07.2013 по 23.08.2013 посадовими особами Податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт перевірки № 893/26-56-22-01-03/04012744 від 02.09.2013.

Згідно розділу 3.1.3 Акта перевірки перевіркою повноти визначення амортизаційних відрахувань за період з 01.04.2011 по 31.12.2012 не встановлено їх завищення або заниження.

Незважаючи на вказане, контролюючий орган, формулюючи висновок про заниження податку на прибуток у період 2016-2018 роки та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за І квартал 2019 року послався на неправомірне визначення позивачем вартості основних засобів станом на 01.01.2012 та заниження балансової вартості інвестиційної нерухомості.

Формулюючи вищезазначений висновок у 2019 році про порушення ПрАТ "Трест Київспецбуд" у 2012 році порядку оцінки інвестиційної нерухомості, що привело до заниження балансової вартості інвестиційної нерухомості на суму 298054483,61 грн, податковий орган фактично вийшов за межі своїх повноважень та здійснив такі висновки поза строками, встановленими статтею 102 Податкового кодексу України, а тому такі висновки визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

Податковий орган здійснив розрахунок балансової вартості інвестиційної нерухомості ПрАТ "Трест Київспецбуд" без зазначення методики, яка ним використана та використовуючи інформацію про вартість оренди 1 кв.м нерухомості за договорами оренди станом на 01.01.2016, що зазначено в акті перевірки № 417/26-1 5-14-01-06/04012744 від 12.07.2019, на чому вірно наголошено судом першої інстанції.

Контролюючим органом не враховано, що в оренду передано не весь об`єкт нерухомості, а лише окремі його частини, а ціна оренди, вказана у договорах станом на 01.01.2016, не може бути екстрапольовано на весь період корисного використання нерухомості, який становить від 59 до 95 років.

Колегія суддів погоджується з тим, що до спірних правовідносинах має бути застосований також принцип презумпції правомірності рішень платника податку, у зв`язку з чим, контролюючий орган, в цьому випадку, мав прийняти рішення саме на користь платника податку.

Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі № 817/537/17 вказано, що суди при вирішенні податкових спорів виходять з презумпції добросовісності платника податків. Так, у площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов`язку.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято протиправно, а висновки контролюючого органу не можуть бути належним обґрунтуванням та підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення податкового законодавства.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Трест Київспецбуд" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено 26.11.2025.