Справа № 140/1398/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1398/25 пров. № А/857/27022/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Красуна Володимира Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання поновити виплату пенсії на банківський рахунок та виплатити недоотримані кошти (суддя суду І інстанції: Сорока Ю.Ю., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 30.05.2025р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Красун В.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. щодо непоновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

визнати протиправними дії відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл. поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та виплатити неотримані суми пенсії з 01.07.2024р. (а.с.1-6).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.32 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»; зобов`язано ГУ ПФ України у Волинській обл. поновити з 01.07.2024р. виплату пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та виплатити неотримані суми пенсії (а.с.33-35).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Волинській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.38-39).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до п.16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1596 від 30.08.1999р. (в редакції постанови КМ України № 662 від 22.09.2016р.), якщо суми пенсій одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунку більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу ПФ згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган ПФ припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України.

Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240411/72271 від 11.04.2024р. по банківському рахунку ОСОБА_1 здійснювалось зняття коштів за дорученням; листом ГУ ПФ України у Волинській обл. № 0300-0501-8/29625 від 15.05.2024р. на адресу проживання позивача було надіслано повідомлення про необхідність особистого звернення із заявою про продовження виплати пенсії.

Оскільки ОСОБА_1 із відповідною заявою до територіального органу ПФ України протягом місячного терміну не звернулася, починаючи з 01.07.2024р., перерахування сум пенсій на розрахунковий рахунок було припинено та виплату пенсії переведено на відділення поштового зв`язку за місцем проживання позивача.

Також відповідач зазначив, що нормами ст.49 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. У такому випадку поновлення виплати пенсії здійснюється після особистого звернення пенсіонера із заявою до органів ПФ.

Враховуючи ту обставину, що позивач особисто не звернулася до сервісного центру ПФ України, на підставі ст.49 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії припинено з 01.01.2025р. у зв`язку з тривалою неоплатою (неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд).

Представником позивача ОСОБА_2 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.54-57).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України; з 02.10.2001р. позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській обл. як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку із тимчасовим виїздом ОСОБА_1 до Сполучених Штатів Америки, з метою представництва її інтересів на території України, в тому числі в органах ПФ України, позивачем видано довіреність на ім`я ОСОБА_3 (а.с.14).

Виплата належних ОСОБА_1 коштів проводилася шляхом зарахування сум пенсій на розрахунковий рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».

З 01.07.2024р. перерахування сум пенсій на розрахунковий рахунок було припинено та виплату пенсії переведено на відділення поштового зв`язку за місцем проживання позивача.

Представник позивача Сущик О.В. неодноразово зверталася до відповідача із відповідними заявами, зокрема 22.11.2024р. та 11.12.2024р., в яких просила поновити виплату пенсії ОСОБА_1 .

У відповідь на вказані заяви ГУ ПФУ у Волинській обл. листом рекомендовано ОСОБА_1 для поновлення пенсійних виплат звернутися до органів ПФ України особисто.

ГУ ПФ України у Волинській обл. на адвокатський запит представника позивача Красуна В.В. від 20.01.2025р. листом № 0300-0306-8/5590 від 27.01.2025р. повідомило, що відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240411/72271 від 11.04.2024р. по банківському рахунку ОСОБА_1 здійснювалось зняття коштів за дорученням; листом ГУ ПФ України у Волинській обл. № 0300-0501-8/29625 від 15.05.2024р. на адресу проживання було надіслано повідомлення про необхідність особистого звернення із заявою про продовження виплати пенсії. Оскільки ОСОБА_1 із відповідною заявою до територіального органу ПФ України протягом місячного терміну не звернулася, починаючи з 01.07.2024р., перерахування сум пенсій на розрахунковий рахунок було припинено та виплату пенсії переведено на відділення поштового зв`язку за місцем проживання позивача. Також відповідач зазначив, що нормами ст.49 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. У такому випадку поновлення виплати пенсії здійснюється після особистого звернення пенсіонера із заявою до органів ПФ. Враховуючи ту обставину, що позивач особисто не звернулася до сервісного центру ПФ України, на підставі ст.49 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплату пенсії припинено з 01.01.2025р. у зв`язку з тривалою неоплатою (неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд). Станом на 21.01.2025р. розмір неотриманої пенсії з липня 2024 року по грудень 2024 року включно становить 23788 грн. 68 коп. (а.с.27)

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та відмовою у поновленні виплати пенсії, представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., передбачена можливість подачі заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Встановлено, що представники позивача, зокрема представник ОСОБА_3 на підставі довіреності, неодноразово зверталися до ГУ ПФ України у Волинській обл. із заявою щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії та відповідним пакетом документів, тобто, ними вчинялися всі необхідні дії з метою поновлення виплати пенсії на банківський рахунок позивача.

Водночас, доводи пенсійного органу про необхідність особистого звернення позивача до органу ПФ із відповідною заявою є необґрунтованими, оскільки заява про поновлення виплати пенсії може бути подана через представника, що в цьому випадку і було зроблено ОСОБА_3 , яка згідно довіреності має право вчиняти відповідні дії від імені позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996р., ратифікована Законом України № 137-V від 14.09.2006р., яка набрала чинності з 01.02.2007р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Закон України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/ визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1596 від 30.08.1999р. (надалі Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м.Києві (далі - органи Пенсійного фонду України) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Згідно з п.4 Порядку № 1596 виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Цим же пунктом Порядку № 1596 передбачено, що пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон виплачуються органами Пенсійного фонду, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку.

Відповідно до п.5 Порядку № 1596 уповноважені банки проводять операції з відкриття поточних рахунків, зарахування сум пенсій та грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на поточні рахунки і їх виплати відповідно до зобов`язань, визначених додатком до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231, та укладених договорів, передбачених пунктом 3 цього Порядку.

Згідно з п.6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до п.п.8, 9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно з п.10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку № 1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. (надалі Порядок № 22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком № 1596.

Водночас, жоден з пунктів Порядку № 22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Колегія суддів зазначає, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись пенсійний органом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

Встановлено, що представники позивача неодноразово зверталася до відповідача із відповідними заявами, зокрема 22.11.2024р. та 11.12.2024р. представник позивача Сущик О.В., а згодом 20.01.2025р. представник позивача адвокат Красун В.В., в яких просили поновити виплату пенсії ОСОБА_1 .

Однак, ГУ ПФ України у Волинській обл. поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 не здійснило, при цьому зазначило про необхідність особистого звернення позивача до органу ПФ із відповідною заявою.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи пенсійного органу, оскільки ні Закон № 1058-ІV, ні Порядком № 22-1, ні Порядком № 1596 не передбачено такої підстави для відмови у виплаті призначеної пенсії через банківську установу, як надання заяви про виплату пенсії або грошової допомоги через уповноваженого представника.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

У цьому випадку відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.

Враховуючи вказане, апеляційний суд зазначає, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись ПФ з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.

До того ж, врегульований на законодавчому рівні порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті покладає на банк відповідальність за достовірність даних, внесених уповноваженим працівником банку до заяви про виплату пенсії щодо проведення у повному обсязі ідентифікації одержувача під час відкриття рахунку.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що Закон № 1058-ІV не встановлює обов`язку пенсіонера подавати заяву, зокрема, про поновлення виплати пенсії особисто.

Таким чином, пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до пенсійного органу або через свого представника.

У цьому випадку волевиявлення позивача щодо виплати пенсії на відкритий ним поточний рахунок в уповноваженому банку оформлено письмово, подано через представника, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.07.2019 року у справі № 812/564/18, від 01.10.2019р. у справі № 826/3943/16, від 31.102019р. у справі № 160/7699/18, від 30.01.2020р. у справі № 489/5194/16-а, від 05.02.2020р. у справі № 501/28/17, від 31.03.2020р. у справі № 826/14837/16, від 24.07.2024р. у справі № 280/6637/22.

Отже, доводи пенсійного органу про необхідність особистого звернення позивача до органу ПФ із відповідною заявою є необґрунтованими, оскільки заява про поновлення виплати пенсії може бути подана через представника, що в цьому випадку і було зроблено ОСОБА_3 , яка згідно довіреності має право вчиняти відповідні дії від імені позивача ОСОБА_1 .

Відтак, дії ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо припинення виплати пенсії та щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», є протиправними.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14.08.2018р. у справі № 820/5134/17, від 28.02.2020р. у справі № 806/3304/18, від 16.11.2020р. у справі № 640/5615/19, від 04.09.2021р. у справі № 320/5007/20, від 14.09.2021р. у справі № 320/5007/20 та від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2021р. у справі № 480/4737/19 та від 08.02.2022р. у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Отже, ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Звідси, судом першої інстанції правильно зобов`язано ГУ ПФ України у Волинській обл. поновити з 01.07.2024р. виплату пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», та виплатити неотримані суми пенсії.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Волинській обл.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.05.2025р. в адміністративній справі № 140/1398/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Дата складання повного судового рішення: 28.11.2025р.