Справа № 200/6279/25
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Справа№200/6279/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності у не зарахуванні стажу 01.09.1986 по 31.12.2003 року на посаді виховательки дитячого садочку колгоспу; зобов`язання зарахувати стаж роботи стажу 01.09.1986 по 31.12.2003 року на посаді виховательки дитячого садочку колгоспу; зобов`язання нарахувати та виплати грошову допомогу під час призначення пенсії за віком у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) без виклику учасників справи. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в строк подання відзиву на позовну заяву розрахунок стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до участі у справі як другого відповідача.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що 18.07.2025 року звернулася територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-ІV, проте відповідач 1 рішенням № 00 від 25.07.2025 року відмовив у її задоволенні, оскільки період роботи в Тростянчицього дитячого садочку колгоспу імені Петровського період з 01.09.1986 по 31.12.2003 року не зараховується до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, оскільки заклад не належить до комунальної форми власності. Спірне рішення відповідача 1 вважає протиправним, просила задовольнити позов.

Відповідач 1 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачка з 25.04.2025 року перебуває на обліку відповідача 2 як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Зазначив, що позивачка звернулася з заявою від 18.07.2025 №1415 «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами». До спеціального стажу роботи, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону № 1788 та який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 не зараховано періоди роботи: з 01.09.1986 по 01.01.1992 в Тростянчицькому дитячому садку колгоспу ім. Петровського, з 01.03.1997 по 05.06.2001 в СТОВ «Тростянчик», з 01.01.2002 по 03.02.2003 в СТОВ «Тростянчик ЛТД», оскільки зазначені заклади не належать до установ державної та комунальної форми власності робота на посадах в яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788 ; з 01.01.1992 по 01.03.1997, з 05.06.2001 по 02.01.2002 та з 03.02.2003 по 31.12.2003 відсутні довідки про належність до установ державної та комунальної форми власності, а також довідки про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, оскільки довідки від 25.04.2025 №10-02/8 та 25.04.2025 №10-02/12 не враховано, оскільки їх відомості не відповідають даним трудових книжок від 20.08.1984 НОМЕР_2 та від 17.02.1987 № 297, та архівних довідок від 14.01.2025 № 07-02/39, та від 18.07.2025 № 07-02/724. Страховий стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності, на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788 ОСОБА_1 , який дає право на виплату грошової допомоги згідно пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, на дату досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) становить 21 рік 2 місяці 16 днів. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 25.07.2025 № 00 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю на дату досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) необхідного спеціального страхового стажу 30 років.

Відповідач 2 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав. Крім того, зазначив, що розгляд заяви позивачки про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій проводив відповідач 1, тому відповідач 2 не порушував прав позивачки, оскільки не приймав жодного розпорядчого акта за результатами розгляду вказаної заяви.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Донецькій області 27 вересня 2001 року), та пенсіонером за віком (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 07.05.2025 року).

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () та відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області () є суб`єктами владних повноважень органами виконавчої влади, основним завданням яких, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено на підставі протокольного рішення № 00 від 05.05.2025 року, що ОСОБА_1 призначено з 25.04.2025 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії з метою допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами.

Суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1984 року, що ОСОБА_1 працювала у Тростянецькому дитячому садку №1 у період з 01.08.1984 по 31.08.1986 року, а саме:

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №342 від 23.07.1984 року призначена на посаду вихователя;

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №406 від 04.08.1986 року переведена з посади вихователя Тростянецького дитячого садка №1 на посаду вихователя Тростянчицького дитячого садка колгоспу імені Петровського.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1984 року, що ОСОБА_1 працювала у Тростянчицькому дитячому садку №1 у період з 01.09.1986 по 01.03.1997 року, а саме:

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №406 від 04.08.1986 року переведена з посади вихователя Тростянецького дитячого садка №1 на посаду вихователя Тростянчицького дитячого садка колгоспу імені Петровського;

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №220 від 18.02.1992 року призначено на посаду вихователя в порядку переводу з 01.01.1992 року;

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти від 04.04.1997 року №196 Тростянчицький бюджетний дошкільний заклад переведено на баланс к.с.п. імені Петровського;

- з 01.03.1997 року звільнена з посади.

Окрім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1984 року, що ОСОБА_1 працювала у Тростянчицькому дитячому садку у період з 05.06.2001 по 02.01.2002 року, а саме:

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №157 від 18.06.2001 року призначено на посаду вихователя;

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти від 24.01.2002 року №13 звільнено з посади у зв`язку з переводом дитячого садка у ТОВ «Тростянчик ЛТД», п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, суд встановив на підставі відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1984 року, що ОСОБА_1 працювала у Тростянчицькому дитячому садку у період з 03.02.2003 по 30.05.2025 року, а саме:

- на підставі наказу Тростянецького районного відділу народної освіти №31 від 14.02.2003 року призначено на посаду вихователя;

- на підставі рішення 5 позачергової сесії 8 скликання Тростянецької селищної ради від 18.01.2021 року №71/12 назву закладу змінено на Тростянчицький комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку;

- на підставі наказу від 30.05.2025 року №41-к звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України.

Окрім того, в матеріалах пенсійної справи міститься архівна довідка №07-02/40 від 14.01.2025 року, видана Комунальною установою «Тростянецький трудовий архів, відповідно до якої колгосп ім. Петровського с. Тростянчик діяв з 1944 по 1992 рік. В грудні 1992 року відбулися загальні збори колгоспників з питання реорганізації колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Петровського. Розпорядженням Представника Президента України у Тростянецькому районі №310 від 28 грудня 1992 року здійснено державну реєстрацію КСП ім. Петровського. В грудні 1999 року загальні збори членів КСП прийняли рішення про реформування КСУ у товариство з обмеженою відповідальністю «Тростянчик ЛТД» (протокол загальних зборів №3 від 02 лютого 2000 року.

Крім того, в матеріалах пенсійної справи міститься архівна довідка №07-02/39 від 14.01.2025 року, видана Комунальною установою «Тростянецький трудовий архів, відповідно до якої на підставі відомостей книг обліку трудового стажу працівників колгоспу ім. Петровського с. Тростянчик вказано дані про нарахований трудовий стаж за 1986-1991 роки, додатково зазначено, що відомості про членство в колгоспі відсутні.

Окрім того, в матеріалах пенсійної справи міститься довідка №5 від 16.01.2025 року, видана Тростянецьким комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку «Дивограй», відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 01.08.1984 по 01.09.1986 року працювала на посаді вихователя Тростянецьких яслі-саду №1. За даний період відпустка без збереження заробітної плати надавалася з 10.07.1985 по 01.08.1985 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка №10-02/8 від 25.04.2025 року, видана Тростянчицьким комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.09.1986 і по даний час працює працює вихователем в Тростянчицькому комунальному закладі дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку.

Окрім того, в матеріалах справи міститься довідка №10-02/12 від 25.04.2025 року, видана Тростянчицьким комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку, відповідно до якої ОСОБА_1 надавалися відпустки без збереження заробітної плати: з 13.07.1993 по 01.08.1993 року, з 02.01.1997 по 19.01.1997 року, з 02.01.2009 по 15.01.2009 року, з 18.01.2010 по 24.01.2010 року, з 18.10.2011 по 01.11.2011 року, з 01.11.2012 по 14.11.2012 року, з 18.11.2013 по 01.12.2013 року, з 21.10.2014 по 03.11.2014 року.

25.07.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення №00 про відмову в перерахунку пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що період роботи в Тростянецькому дитячому садочку №1 колгоспу ім. Петровського з 01.09.1986 по 31.12.2003 року не зараховується до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, оскільки заклад не належить до комунальної форми власності. Оскільки на момент перерахунку пенсії наявний страховий стаж заявника, який дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058, на момент призначення пенсії становить 21 рік 02 місяці 16 днів, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав для його проведення.

Суд встановив на підставі розрахунку стажу, наданого відповідачем, що до стажу, який дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, зараховано періоди роботи з 01.01.2004 по 31.12.2008 року, з 16.01.2009 по 31.12.2020 року, з 01.01.2021 по 31.03.2025 року. При цьому, період роботи з 01.08.1984 по 31.08.1986 року зараховано тільки до страхового стажу, періоди роботи з 01.09.1986 по 31.12.1986 року, з 01.01.1987 по 10.06.1987 року, з 01.05.1988 по 31.12.1988 року, з 01.05.1988 по 31.12.1998 року та з 01.01.1989 по 31.12.1991 року зараховано як роботу в колгоспі, період роботи з 11.06.1987 по 30.04.1988 року зараховано як період догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування певних періодів роботи позивачки під час вирішення питання про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» -статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, під час призначення пенсії за віком виплачується грошова допомога, що не оподатковується, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191). Відповідно до п.2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Відповідно до п.5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Згідно з п.6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Відповідно до п.7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, що призначена до виплати.

Так, до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі Перелік), входять посади завідуючих, вихователів-методистів, вихователів, музичних керівників, вчителів-дефектологів, вчителів-логопедів, практичних психологів дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно вимог статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974 року з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади.

Дитячі дошкільні заклади організуються виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Статтею 13 Конституції УРСР було передбачено особисту власність громадян.

Отже, на період роботи позивачки па посаді вихователя Тростянчицького дитячого садка колгоспу ім. Петровського в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста, а зважаючи на те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної форми власності, а не до особистої, тому вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 року у справі № 466/2943/17, який враховується судом згідно приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Також, відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-XII (далі Закон №697-XII), що був чинний у спірний період роботи позивачки Тростянчицькому дошкільному закладі, який перебував на балансі КСП ім. Петровського та, згодом, у ТОВ «Тростянчик ЛТД», на посаді вихователя дитячого садка, власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами (частина перша статті 20 Закону №697-XII).

Водночас суд звертає увагу, що за змістом пункту 2 приміток до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Оцінюючи докази та доводи сторін щодо не врахування при розгляді питання про призначення допомоги, передбаченої п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, періоду роботи позивачки на посаді вихователя в Тростянчицькому дитячому садку колгоспу ім. Петровського (згодом Тростянчицький комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку) з 01 вересня 1986 до 31 грудня 2003 року, суд зазначає таке.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1984 року та довідки від 25.04.2025 №10-02/8, виданої Тростянчицьким комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку ОСОБА_1 у період з 01.09.1986 (наказ по Тростянецькому районному відділу народної освіти від 04.08.1986 року) та станом на дату видачу довідки працювала вихователем вказаного закладу дошкільної освіти, а отже стаж підлягає зарахуванню до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Суд також враховує, що до призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивач не отримувала будь-яку пенсію, станом на день досягнення пенсійного віку працювала у закладах та установах державної та/або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та стаж роботи на таких посадах на момент досягнення пенсійного віку становив понад 30 років, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні.

Отже, позивачка має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

Також, Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 року у справі № 175/4084/16-а дійшов висновку про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2025 року №00 про відмову у перерахунку пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивачки шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2025 року №1415 про перерахунок пенсії, врахувавши до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи з 01.09.1986 по 31.12.2003 року.

Водночас, стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплати грошову допомогу під час призначення пенсії за віком у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд звертає увагу, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що відповідачем 1 відмовлено в перерахунку пенсії внаслідок не врахування спірного період роботи до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу, що відповідачем будь-якого рішення щодо невиплати вказаної грошової допомоги відповідач не приймав. Враховуючи положення ст. 2 КАС України, судовому захисту підлягають тільки порушені права.

При цьому, враховуючи вищезазначені положення Порядку №22-1 виплата пенсії проводиться органом Пенсійного фонду за місцем фактичного проживання особи після передання електронної пенсійної справи за наслідками опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії.

Таким чином, права позивача в цій частині не порушені, отже вимоги позивача є передчасними, та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду, з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог, задовольнивши їх з обранням належного способу захисту.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з частиною 8 статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, який прийняв спірне рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, юридична адреса: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих(пн), будинок 22) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.07.2025 року №00 про відмову у перерахунку пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 18.07.2025 року №1415 про перерахунок пенсії, врахувавши до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.09.1986 по 31.12.2003 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі 26 листопада 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Троянова