Справа № 608/2325/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Справа № 608/2325/25

Номер провадження2-а/608/202/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

В позові вказав, що постановою № 3329 від 26.09.2025 про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень.

Згідно даної постанови 26.09.2025 о 10 годині ОСОБА_1 , житель м. Львова, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу уточнення персональних даних. Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також було встановлено, що ОСОБА_1 не оновив свої персональні дані, а саме не проходив військово-лікарську комісію.

ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною, оскільки 25 квітня 2024 року пройшов медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_4 після отримання повістки на АДРЕСА_1 , де перебував у справах. Результати проходження ВЛК зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

28 червня 2025 року він написав заяву у ІНФОРМАЦІЯ_5 , де виклав усі ці обставини, долучивши до заяви копії результатів ВЛК. ІНФОРМАЦІЯ_5 направив лист-відповідь № 16124 від 04.09.2025, де йому було запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто по місцю реєстрації проживання.

Позивач просить постанову у справі про адміністративне правопорушення №3329 від 26.09.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП визнати протиправною та скасувати; закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким представник ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач пройшов ВЛК 25.04.2024 та строк довідки про проходження ВЛК становить один рік. Таким чином, ОСОБА_1 мав пройти повторну ВЛК після 25 квітня 2025 року. На момент винесення постанови № 3329 від 26.09.2025, довідка про проходження ВЛК ОСОБА_1 втратила чинність, а тому у позивача виник обов`язок повторного проходження ВЛК, чого він не зробив.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити. Суду пояснив, що є ліквідатором на ЧАЕС, про що отримав 05.08.1991 посвідчення серії НОМЕР_1 . З того часу перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . 25 квітня 2024 року він пройшов медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_4 після отримання повістки на АДРЕСА_1 , де перебував у справах, результати якого зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_4 . В червні він звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_5 та надав необхідні документи, однак йому рекомендували звернутися в ІНФОРМАЦІЯ_2 по місцю реєстрації його проживання в АДРЕСА_2 . Вважає, що в даному випадку його вини у вчиненні адміністративного правопорушення немає, оскільки він пройшов ВЛК, однак виникло непорозуміння щодо компетентного органу, який мав би перевіряти його військово-облікові дані.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Вислухавши позивача, розглянувши позовну заяву, відзив на позов та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що постановою №3329 від 26.09.2025 про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень.

Згідно даної постанови 26.09.2025 о 10 годині ОСОБА_1 , житель м. Львова, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу уточнення персональних даних. Під час звірки персональних даних було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також було встановлено, що ОСОБА_1 не оновив свої персональні дані, а саме з 1991 року по теперішній час не проходив військово-лікарську комісію, не надав дані про одруження, народження дітей, закінчення навчання.

Разом з тим, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_9 №3/164 від 19.11.1997 ОСОБА_1 зарахований на строкову службу в/ч НОМЕР_2 08 травня 1985 року, Наказ №83 та відряджений для проходження військової служби у в/ч НОМЕР_3 з 10 травня 1986 року.

Даний факт підтверджується також довідками Галузевого державного архіву МОУ, довідкою №90476 від 25.01.1994 Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу.

З 10 травня 1986 року по 22 листопада 1986 року ОСОБА_1 приймав участь в роботі по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (довідка ІНФОРМАЦІЯ_10 від 1991 року).

Згідно архівної довідки Львівського архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звільнений в запас по закінченні строку служби та направлений на облік в ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Згідно відміток у військовому квитку НОМЕР_4 , ОСОБА_1 . 08 червня 1992 року ОСОБА_1 знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_12 та 10 листопада 1992 року взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_13 . 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 взято на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_14 того ж дня знято, 26 вересня 2025 року знову взято.

З дослідженого судом військового квитка вбачається, що ОСОБА_1 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_2 , попередньо не знявши з ІНФОРМАЦІЯ_15 ).

ОСОБА_1 25 квітня 2024 року пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується Довідкою ВЛК №78161317 від 25.04.2024.

Звернувшись з заявою в ІНФОРМАЦІЯ_5 з приводу врегулювання питання щодо постановки на військовий облік, ОСОБА_1 отримав відповідь начальника №16124 від 04.09.2025 ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_1 було запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_8 для приведення у відповідність відомостей щодо нього у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів та записів у військовому квитку.

Таким чином, суд вважає, що невідповідність в даних щодо постановки на військовий облік військовозобов`язаного, те, що позивач всупереч твердженням відповідача з 1991 року не пройшов ВЛК, не дає підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема, підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 26 вересня 2025 року № 3329 про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, а провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «____» ______________року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/2325/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: