Справа № 300/3366/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/3366/24 пров. № А/857/12772/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.М.,

Запотічного І.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Карпатського округу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року (головуючий суддя Біньковська Н.В.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківськ о 14 год. 50 хв., повне судове рішення складено 14 березня 2025 у справі № 300/3366/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної екологічної інспекції Карпатського округу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період простою з 22.05.2023 по 12.02.2024 в сумі 119729,79 грн. з проведенням (утриманням) необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Повний текст рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі №300/3366/24 складений 14 березня 2025 року

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція Карпатського округу 31 березня 2025 року, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Карпатського округу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/3366/24 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Згодом, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу, через систему «Електронний суд» подано клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі №300/3366/24 у зв`язку зі смертю позивача.

До вказаного клопотання додано лист Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2025 року №1867/32.15.6-16/152, яким констатується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Розглядаючи зазначене клопотання в площині поданої апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які були нараховані, належали до виплати особі за життя чи на які він набув право до моменту смерті, і які залишилися неотриманими ним у зв`язку із його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя Позивача .

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 576/1388/17, від 15.11.2021 у справі №340/5543/20, від 05.05.2022 у справі № 520/10496/2020 та від 09.02.2023 у справі № 600/1290/20-а.

Так, 15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (надалі також - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами другою та третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із частиною 1 Закону № 2136-ІХ заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що Законом України «Про державну службу» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не врегульоване питання простою на роботі, а тому такі питання встановлені загальними нормами трудового законодавства - КЗпП України.

Відповідно до ст. 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Отже, обов`язковою умовою для оголошення простою є наявність обставин, які спричинили повну зупинку роботи підприємства або його структурних підрозділів та з огляду на неможливість виконання окремими працівниками своїх трудових обов`язків.

Як встановлено судом першої інстанції, наказ Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52-тр/т, яким з 22.05.2023 встановлено простій у роботі позивача, скасований в судовому порядку як протиправний.

В подальшому, наказом Державної екологічної інспекції України від 12.02.2024 №18-тр/т позивача встановлено з 13.02.2024 роботу в штатному режимі.

Враховуючи приписи статті 12 Закону України «Про оплату праці», ст. 113 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 221 Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану суд першої інстанції правильно зауважив, що час простою не з вини, зокрема, державного службовця оплачується з розрахунку не нижче від двох третин посадового окладу на розсуд керівника державного органу в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, при цьому, в разі виникнення такого простою, виходячи із ситуації, небезпечної для життя чи здоров`я працівника, в умовах воєнного стану - працівникові може виплачуватись середній заробіток.

Як слідує з наказу Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » встановлено простій у роботі позивача з 22 травня 2023 року. Визначено оплату часу простою позивачу у розмірі 2/3 посадового окладу. Однак, вказаний наказ визнано судом протиправним і скасовано.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу за період з травня 2023 року по лютий 2024 року виплачувалась заробітна плата в розмірі 2/3 посадового окладу. Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами.

Відтак, незаконні дії Державної екологічної інспекції України призвели до порушення права позивача на отримання заробітної плати у належному розмірі. Враховуючи, що простій у роботі позивача за наказом Державної екологічної інспекції України від 19.05.2023 №52 - тр/т не мав законних підстав та був скасований рішенням суду, що набрало законної сили, підлягає стягненню на користь позивача середня заробітна плата за період простою із виключенням виплачених в період простою сум.

Щодо суми стягнення середньої заробітної плати, то суд апеляційної інстанції зауважує, що така була правильно розрахована судом першої інстанції з врахуванням положень статті 27 Закону України «Про оплату праці», отже за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, часу простою у період з 22.05.2023 по 12.02.2024, 1 робочого дня у квітні 2023 року - 28.04.2023, нарахованого доходу згідно довідки Державної екологічної інспекції Карпатського округу №7 від 07.05.2024, за якою загальний розмір доходів отриманих позивачем за період простою (2/3 посадового окладу) з 22.05.2023 по 12.02.2023 становить 75472,21 грн.

Водночас, згідно довідки Державної екологічної інспекції Карпатського округу №8 від 07.05.2024 за відпрацьований позивачем 28.04.2023 робочий день йому нараховано заробітну плату в загальному розмірі 1022 грн (посадовий оклад 640,00 грн, надбавки за ранг державного службовця 30 грн, надбавка за вислугу років 96 грн, надбавка за інтенсивність 128 грн, премія 128 грн), що в розрахунковому періоді є його середньою заробітною платою.

Простій позивача тривав 191 робочий день. Отже, середній заробіток за період простою становить 119729,79 грн ((191 робочий день * 1022 грн) 75472,21 грн).

Аналогічний підхід до обрахунку середньої заробітної плати за період простою міститься у постановах Верховного Суду від 27.03.2024 в справі №753/12518/22, від 30.08.2024 в справі №507/1435/22, від 30.08.2024 в справі №759/18289/21, від 23.01.2024 в справі №759/4617/21.

Отже, під час апеляційного провадження судом апеляційної інстанції не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті. Жодні наведені доводи та мотиви скаржника не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.04.2025 року №1867/32.15.6-16/152, в архіві наявний актовий запис про смерть ОСОБА_1 №599 від 20 березня 2025 року, складеного Департаментом адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська) Івано-Франківської міської ради.

Таким чином, 20.03.2025 року на момент смерті позивача, рішення суду по справі №300/3366/24 від 27.02.2025 року яке складене в повному обсязі 14.03.2025, та на яке було подано 31.03.2025 апеляційну скаргу, законної сили не набрало, а відтак ОСОБА_1 за свого життя не набув права на стягнення недоотриманого середнього заробітку за період простою.

Отже, у розглядуваному випадку категорія спору стосується заробітної плати не набутої за життя позивачем, а відтак така не входить до складу спадщини.

Апеляційний суд звертає увагу, що правові підстави закриття провадження у справі визначені статтею 238 КАС України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Статтею 319 КАС України регламентовано, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті (ч.2 ст.319 КАС України).

Отже, виходячи з правового аналізу положень ч.2 ст.319 КАС України, враховуючи що судом апеляційної інстанції встановлений факт смерті особи у спорі, що не допускає правонаступництво, а також і те, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, таке рішення слід визнати нечинним, а провадження у справі закрити з підстав передбачених п.5 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись ст.ст.238, 239, 248, 256, 315, 319 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Державної екологічної інспекції Карпатського округу задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/3366/24 визнати нечинним.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Карпатського округу на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/3366/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Карпатського округу про стягнення середнього заробітку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний