Справа № 640/9495/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" листопада 2025 р. справа № 640/9495/20
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонської районної в м. Києві державна адміністрація про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Оболонської районної в м. Києві державна адміністрація, за змістом якого просить суд:
- визнати дії відповідача щодо скасування місця реєстрації проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , протиправними;
- скасувати рішення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування місця реєстрації проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням від 21.03.2020 за № 104.104/ОП/С-336-1010 на підставі пункту 28 Правил реєстрації місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 скасовано місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обтяження - арешт нерухомого майна. Звернуто увагу суду, що в межах досліджуваних правовідносин відсутній будь-який спір про право власності/користування на нерухоме майно, а виключно підлягає дослідженню процедура розгляду заяви про реєстрацію місця проживання та наявність/відсутність правових підстав для відмови в задоволенні вказаної заяви, позаяк ані відомості Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, ані ухвала суду про арешт квартири не містить заборон щодо реєстрації місця проживання. Позивачка акцентує увагу на тому, що для проведення реєстрації місця проживання нею були подані документи, які, відповідно до вимог Закону, є достатніми для вчинення реєстраційної дії суб`єктом владних повноважень, при цьому, жодних зауважень до належності поданих позивачем документів відповідачем не наведено. За наведених обставин вважає, що дії відповідача, пов`язані з скасуванням реєстрації місця проживання, є протиправними.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 640/9495/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, судову справу № 640/9495/20 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа № 640/9495/20 зареєстрована 03.04.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025, справу № 640/9495/20 передано судді Панікару І.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу. Розгляд справи розпочато з початку за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін (а.с.73).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, у якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що 23.09.2019 позивачкою подано заяву про реєстрацію місця проживання, до якої, зокрема, додано витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2019. внаслідок чого, відповідачем 23.09.2019 здійснено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, після здійснення перевірки, відповідачем встановлено, що 28.02.2019 в Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 30500046 внесено інформацію щодо накладення арешту на житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи вищевикладене, відповідачем 27.02.2020 проведено скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (а.с.78-81).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
23.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання, в квартирі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. 20.02.2019 та зареєстрований в реєстрі за № 103, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86-87).
Також, до заяви позивачкою додано витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2019 (а.с.88-89) та копію договору купівлі-продажу від 20.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. 20.02.2019 та зареєстрованого в реєстрі за № 103 (а.с.90-93).
На підставі вказаних документів, 23.09.2019 працівниками Відділу здійснена реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
27.02.2020 Відділом з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА в м. Києві на підставі пункту 28 Правил реєстрації місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання повідомлено про скасування реєстрації місця проживання, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обтяження - арешт нерухомого майна (а.с.94-96) та винесено висновок про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_3 (а.с.98-99).
В подальшому, листом від 10.03.2020 за № 0-110988/п відповідачем повідомлено про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9, 109-110).
Не погодившись із діями відповідача, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:
публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
З матеріалів справи встановлено, що даний спір стосується оскарження рішення суб`єкта владних повноважень з процедурних питань та не пов`язаний із спором про будь-яке речове право, а відтак підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
Дана правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 11.07.2019 у справі № 296/8597/16-а, від 27.04.2020 у справі № 642/5375/17.
Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження (далі - Закон № 1382-IV).
Згідно частини 1 статті 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.
У статті 3 Закону № 1382-IV визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
За змістом статті 6 Закону України № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):
документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
квитанцію про сплату адміністративного збору;
документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Згідно з положеннями статті 9-1 Закону № 1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Орган реєстрації у разі виявлення в реєстрі територіальних громад помилкових відомостей про особу повідомляє її про це у тридцятиденний строк з дня виявлення таких відомостей, а також звертається до особи з проханням надати достовірні відомості для внесення змін до відповідного реєстру та/або документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування. Орган реєстрації передає відповідну інформацію в установленому Кабінетом Міністрів України порядку для внесення змін до Єдиного державного демографічного реєстру.
Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Відповідно до статті 10 Закону № 1382-IV правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів встановлюють Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі - Правила № 207, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Правил № 207 вказано, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до пункту 9 Правил № 207 відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема:

особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з пунктом 18 Правил № 207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків / одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань для реєстрації місця проживання особи додатково подається письмова згода відповідного іпотекодержателя або довірчого власника.

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Пунктом 28 Правил № 207 передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи.

Про прийняте рішення особі надсилається письмове повідомлення за формою згідно з додатком 17, в якому зазначаються підстави його прийняття. Особу запрошують на прийом до органу реєстрації для внесення відповідних відомостей до документа, до якого вносяться відомості про місце проживання/перебування.

Працівник органу реєстрації:

формує і вносить дані про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи до реєстру територіальної громади;

формує інформацію про скасування реєстрації/ зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи для її передачі до Реєстру.

Так, 23.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання, в квартирі, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. 20.02.2019 та зареєстрований в реєстрі за № 103, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.86-87).

На підставі наданих документів, 23.09.2019 працівниками Відділу здійснена реєстрація місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, 27.02.2020 Відділом з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА в м. Києві на підставі пункту 28 Правил реєстрації місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання повідомлено про скасування реєстрації місця проживання, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обтяження - арешт нерухомого майна (а.с.94-96) та винесено висновок про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_3 (а.с.98-99).

Тобто, скасовуючи реєстрацію місця проживання відповідач вказав, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обтяження - арешт нерухомого майна.

Водночас, в даному аспекті суд акцентує увагу на тому, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

За змістом частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У свою чергу, під розпорядженням своїм майном розуміється можливість власника речі визначати його фактичну і юридичну долю.

Визначення фактичної долі речі полягає в можливості зміни її фізичної суті аж до повного знищення. Юридична доля речі може бути визначена шляхом передачі права власності іншій особі або шляхом відмови від права на річ.

Таким чином, право розпорядження реалізується через припинення або обмеження належного суб`єктові права власності, наприклад, продаж, дарування, вчинення заповіту або навіть знищення майна.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що реєстрація місця проживання у квартирі, на яку накладено арешт, не є реалізацією позивачем права розпорядження такою квартирою, внаслідок чого, наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про арешт нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , - не може бути підставою ні для відмови у реєстрації місця проживання, ні для скасування реєстрації місця проживання.

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.02.2020 про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , суд вказує на таке.

З 01.12.2021 набрав чинності Закон України від 05.11.2021 № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", яким змінено процедуру реєстрації місця проживання (перебування) і запроваджено процедуру декларування місця проживання (перебування)» (далі - Закон України № 1871-IX).

Пунктом 1 статті 5 Закону України № 1871-IX зазначено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Пунктом 6 вказаної статті визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Водночас, пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України № 1871-IX передбачено, що орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування).

З матеріалів справи, судом встановлено, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.02.2019 заяву представника ОСОБА_4 Іщенка Олега Борисовича про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що право власності на яке зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000 (а.с.10-11).

В подальшому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2023 позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого володіння задоволено.

Визнано довіреність від 06.12.2010, реєстровий № 1637, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком Олегом Володимировичем, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_7 на здійснення будь-яких дій як власника квартири АДРЕСА_2 недійсною.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком Олегом Володимировичем 29.12.2010, реєстровий № 1841 недійсним.

Рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Дуднік Ольги Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 36931789 від 06.09.2017 скасовано.

Рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Любові Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45624388 від 20.02.2019 року, реєстраційний номер нерухомого майна 000 скасовано.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Однак, ухвалою Київського апеляційного суду від 28.11.2023 заяву ОСОБА_6 про відмову від позову задовольнено прийнято відмову від позову.

Визнано нечинним рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого володіння.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого володіння закрито.

Аналізуючи вказані обставини, суд зазначає про те, що на момент винесення рішення суду в матеріалах справи відсутні докази наявності обтяження житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В даному аспекті суд зазначає, що в межах розглядуваної справи судом не надається оцінка іншим підставам скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , викладеним в оскаржуваному рішенні, окрім тих, які наведені у цьому рішенні суду.

Водночас, з огляду на те, що моментом виникнення спірних правовідносин є 2020 рік, суд вважає, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивачки, а також з метою забезпечення остаточного вирішення спору між сторонами, враховуючи встановлену судом протиправну діяльність відповідача, необхідно зобов`язати відповідача невідкладно розглянути питання щодо можливості поновлення ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, внаслідок чого, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивачка, згідно із квитанцією від 07.05.2020 підтвердила сплату судового збору на суму 840,80 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.02.2020 про скасування ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію (, вул. Маршала Тимошенка, 16, м. Київ, 04205) невідкладно розглянути питання щодо можливості поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (, вул. Маршала Тимошенка, 16, м. Київ, 04205) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація (, вул. Маршала Тимошенка, 16, м. Київ, 04205).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.