Справа № 400/6561/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6561/25

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 19.09.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі №400/6561/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

14.08.2025 ОСОБА_1 до Миколаївського окружного адміністративного суду скеровано заяву про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000грн.

Мотивуючи таке звернення позивач зазначає, що під час прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог судом першої інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких становить 20000грн.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі №400/6561/25 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн.

Приймаючи вищевказане додаткове рішення суд першої інстанції вказав, що обґрунтований, об`єктивний та розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу у даному випадку становить 10000грн.

Не погоджуючись із вищеозначеним додатковим рішенням окружного адміністративного суду відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із обсягом наданих адвокатом послуг та є непропорційним до предмета спору. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмічає, що ОСОБА_1 заявлено позов не до тієї особи, яка має відповідати за ним.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із системного аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України убачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

В свою чергу, документами, які підтверджують витрати на правничу допомогу є: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Так, як установлено колегією суддів, 27.05.2025 між ОСОБА_2 та Муравським Сергієм Олексійовичем укладено договір про надання правничої допомоги.

Предметом даного правочину є надання Адвокатом усіма законними методами та способами будь-якої правової допомоги Клієнту.

Сторони домовилися про те, що при підписанні договору клієнт сплачує адвокату суму за первинну консультацію, підготовку та аналіз документів клієнта для подання до відповідних органів, досудове врегулювання питання і становить 10000грн.

Сторони домовилися про те, що при необхідності ведення судової справи, клієнт сплачує адвокату суму за підготовку до справи, подання та представлення інтересів клієнта у суді1 інстанції і становить 10000грн. Вартість судового збору, яка сплачується за подання позову до суду, не входить у вартість послуг та сплачується клієнтом окремо.

Згідно акта здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.06.2025 №171, виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): юридичні послуги з досудового отримання документів 10000грн.; підготовка та подання позовної заяви 10000грн.

Як установлено судом апеляційної інстанції, за надані адвокатом послуги ОСОБА_1 сплачено на користь ОСОБА_2 20000грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями від 18.06.2025 №2А3М-Р586-ММ1В-7К59, від 28.5.2025 №248184741.

Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000грн є неспівмірною. З урахуванням принципу справедливості та обставин справи, обсягу опрацьованого матеріалу та умов договору про надання правничої допомоги, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі становить 10000грн.

Дослідивши матеріали справи, колегії суддів уважає, що присуджений судом першої інстанції до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10000грн. відповідає складності справи та обсягу наданих послуг, а вартість правничої допомоги є співмірною до категорії складності справи та об`єктивно визначена окружним адміністративним судом.

Означене спростовує доводи скаржника, які наведено у відповідній частині апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, апеляційний адміністративний суд погоджується із мотивами додаткового рішення Миколаївського окружного адміністративного суду щодо розподілу судових витрат та вважає їх правильними.

При цьому, колегія суддів відхиляє твердження ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_1 позов заявлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за ним, адже таке припущення відповідача жодним чином не впливає вирішення щодо ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Якщо ІНФОРМАЦІЯ_2 уважає, що ОСОБА_1 позов заявлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за ним, то суб`єкт владних повноважень не позбавлений можливості оскаржити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі №400/6561/25 в апеляційному порядку.

Законодавцем не уповноважено суд апеляційної інстанції надавати оцінку основному рішенню Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 у справі №400/6561/25 під час перегляду в апеляційному порядку питання стосовно наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Установлені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 у справі №400/6561/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Н.В. Вербицька О.І. Шляхтицький