Справа № 682/2670/25
Суддя: Маршал І. М.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/2670/25
Провадження № 2-а/682/43/2025
РІШЕННЯ
17 листопада 2025 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
за участі секретаря судових засідань Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 2102 від 14 серпня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень (надалі Постанова). Позивач не погоджується зі змістом оскаржуваної постанови з огляду на таке.
Так, зі змісту оскаржуваної Постанови слідує, що датою її складення є 14 серпня 2025 року, однак, про існування такої постанови позивачу стало відомо лише 02 жовтня 2025 року отримавши постанову органу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 79200655 від 26.09.2025 року. Саме в Славутському відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивач отримав копію оскаржуваної Постанови, а тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причини, що є підставою для його поновлення.
Позивач вказує, що за змістом оскаржуваної постанови йому в провину ставиться те, що 05.05.2025 року, без поважних причин він не прибув о 10.00 годин, до ІНФОРМАЦІЯ_2 за пересланою засобами поштового зв`язку "Укрпошта» за повісткою № 332 73 48 від 01.05.2025 року. У зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 по повістці, відділом РТЦК направлено електронне звернення Е2299071 від 01.06.2025 року, яке передбачено п. 56 постанови КМУ від 30.12.2022 року за № 1487, до органів Національної поліції України про розшук та доставлення ОСОБА_1 , як особи що вчинила адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач не виконав свій обов`язок, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», порушив вимоги ч.2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 3 ч. 10 ст. 1 та ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючою ознакою якого є порушення законодавств про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова не ґрунтується на жодних письмових доказах, не взято до уваги той факт, що всі відомості про позивача містяться в інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах, базах (банках) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Крім того, у оскаржуваній Постанові адресою проживання позивача зазначено: АДРЕСА_2 , яка відрізняється від фактичної адреси його реєстрації - АДРЕСА_3 , що викликає сумнів у надсиланні повістки за належною адресою та саме позивачу.
Таке, на думку позивача, свідчить про формальний підхід до повноти та об`єктивності встановлення всіх обставин справи про адміністративне правопорушення.
З цих підстав позивач вважає оскаржувану постанову такою, що винесена відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, а тому просить суд її скасувати, закрити провадження у справі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору, а також поновити строк на оскарження постанови.
Представником позивача адвокатом Горщарем Б.А. до суду подано клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність позивача та його представника.
Відповідач, який належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду свого представника до суду не скерував, відзив на позовну заяву не подавав.
Вивчивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19.05.2024, а згідно із Законом "Про військовий обов`язок і військову службу" уточнити персональні дані необхідно протягом 60 днів з дня набрання чинності вказаним законом, тобто до 16.07.2024 року включно.
Відповідачем на підтвердження дій щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також інших доказів, зокрема, ким видана повістка, яка надсилалась позивачу і неявка за якою до відповідача ставиться в вину позивачу, коли, яким чином надіслана повістка позивачу та за якою адресою, чи був належним чином оповіщений позивач про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи одержана повістка у належний спосіб. Також не зазначено, які саме облікові дані військовозобов`язаного відповідно до п.23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, не було оновлено чи уточнено позивачем, та чи які невідповідності було виявлено і які можливо чи не можливо отримати шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами тощо.
Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024р., належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою КМУ № 270 від 05.03.2009р., рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Аналізом змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи встановлено, що позивачу жодних дзвінків та повідомлень від відповідача про необхідність з`явитися до ТЦК, а також від Укрпошти не надходило і доказів на спростування такого відповідачем не надано.
Слід також зазначити, що в оскаржуваній постанові адресою проживання позивача зазначено: АДРЕСА_2 , що не відповідає дійсності, оскільки позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що засвідчується витягом з рреєстру територіальної громади, що свідчить про ймовірне надсилання відповідачем виклику до ТЦК оформленого на ім`я позивача за невірною адресою.
Викладене свідчить, що інформація про позивача наявна у інформаційно-телекомунікаційних системах та реєстрах, базах даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а тому у відповідача була наявна можливість самостійно отримати його персональні дані, що згідно примітки до статті 210 КУпАП виключає застосування положень статей 210, 2101 КУпАП.
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" проводиться робота щодо організації електронної взаємодії з ДПС України, МЮ України, ДМС України, ДСА України, ДПС України, МОН України та іншими державними органами держателями (розпорядниками, адміністраторами) інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів, баз (банків) даних.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" загальний військовий обов`язок встановлюється з метою забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також підготовки населення до захисту України. Загальний військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття та призов на військову службу; проходження за призовом або добровільно військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; дотримання правил військового обліку.
Згідно із ч. 6 ст. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зобов`язані: прибувати за викликом військового комісаріату до призовних дільниць для приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою одержання військової спеціальності, призову на військову службу або на збори; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміни до статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за змістом яких громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, серед іншого, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який набрав чинності 19.05.2024, внесено зміни до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за змістом яких статтю 210 доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.
Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України").
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП).
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.
Відповідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суду відповідачем не надано жодного доказу, передбаченого ст. 251 КУпАП, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.
Згідно ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.
Відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відтак, за встановлених обставин справи, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП суперечить нормам вказаних вище актів законодавства .
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що правомірність прийнятого рішення відповідачем не доведено, суд доходить висновку про задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови.
При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Керуючись ст.ст. 210, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,
Постанову №2102 від 14.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу 17 000 гривень скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Маршал І. М.