Справа № 420/7788/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7788/25
Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання розглянути рапорт,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПС України (ВЧ НОМЕР_2 ), у якому просив:

- визнати бездіяльність НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПС України, ВЧ НОМЕР_2 , щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби у тридцятиденний строк з дня отримання та реєстрації рапорту протиправною;

- зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін ДПС України, ВЧ НОМЕР_2 , здійснити розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з лав ДПС України в запас у зв`язку з наявністю матері з числа осіб з інвалідністю І групи на підставі пп. «г» п.2 ч 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 17.04.2023р. у порядку мобілізації проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 .

15.11.2024р. звернувся до відповідача із рапортом про звільнення його зі військової служби, однак у передбачений законом тридцятиденний строк його рапорт не було розглянуто.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не розгляду належним чином рапорту протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 Прикордонного загону ДПС України, ВЧ НОМЕР_2 , щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби.

Зобов`язано НОМЕР_1 Прикордонний загін ДПС України, ВЧ НОМЕР_2 , здійснити розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з лав ДПС України в запас у зв`язку з наявністю матері з числа осіб з інвалідністю І групи на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

В апеляційній скарзі НОМЕР_1 Прикордонний загін ДПС України просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду із прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рапорт позивача від 15.11.2024р. як станом на час подачі позову, так і станом на час винесення рішення у справі, відповідачем не розглянутий.

Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 з 17.04.2023р. у порядку мобілізації проходить військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні ДПС України.

4.11.2024р. відповідно до акту огляду МСЕК та довідки серії 12 ААД №364224 мати позивача - ОСОБА_2 набула статус особи з інвалідністю І групи і потребує постійного стороннього догляду через хворобу Альцгеймера (а.с.19).

15.11.2024р. позивач звернувся по команді із рапортом про звільнення у запас відповідно до п.п.«г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.14-15).

23.12.2024р. представник позивача звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону із адвокатським запитом щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 ..

Листом від 25.12.2024р. за №08/26273-24-Вих НОМЕР_1 прикордонний загін повідомив, що до рапорту не додано документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (а.с.32).

7.01.2025р. представник позивача звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону із адвокатським запитом щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 ..

Однак, листом від 29.01.2025р. за №08/Я-69/595 НОМЕР_1 прикордонний загін листом повідомив, що надані копії документів не дають можливості зрозуміти ступінь споріднення родичів з ОСОБА_2 (а.с.33).

Також, листом від 25.02.2025р. за №08/4685-25-Вих відповідач повідомив щодо розгляду рапорту від 16.11.2024р. за №02.27/51491/25/Вн, та зазначив що на даний час відсутні підстави для звільнення позивача (а.с.67).

26.02.2025р. представник позивача звернувся із запитом до Голови ДПС України (а.с.34).

Листом від 28.02.2025р. за №08/4999-25-Вих НОМЕР_1 прикордонний загін повідомив, що до рапорту не додано документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я (а.с.45).

Вважаючи, що бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту про звільнення протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій прикордонного загону у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232-XII.

Згідно із ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

На підставі ч.2 цієї статті проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

За змістом ч.4 вказаної статті порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, ЗУ «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5 ст.1 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 29.12.2009р. №1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Положення №1115), яке визначає порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до абз.2 п. 110 Положення №1115 для потреб Держприкордонслужби щодо комплектування окремих посад регіональних управлінь і вище на військову службу за контрактом за рішенням посадових осіб, до повноважень яких належить призначення на відповідні посади, можуть бути прийняті громадяни України з числа військовослужбовців військової служби за призовом осіб офіцерського складу або військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та осіб, звільнених з військової служби, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі та визнані військово-лікарськими комісіями придатними до військової служби за станом здоров`я.

Також пунктом 279 Положення №1115 передбачено, що військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.

Відповідно до ст.288 Положення №1115 встановлено, що у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення.

Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбачених абзацами першим і другим цього пункту, визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

За правилами ст.292 Положення, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу. Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за обраним місцем проживання.

Судова колегія звертає увагу, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення, уточняються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Крім того, варто зазначити, що будь яких інших нормативно-правових актів, які б регламентували процедуру розгляду питання щодо звільнення військовослужбовця ДПСУ з військової служби МВС України не прийнято.

Так, судова колегія вважає, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).

Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено прийняття уповноваженими особами (військовими частинами) рішень про відмову у формі відповідних наказів.

У даному випадку, рішенням про відмову у задоволенні рапорту військовослужбовця може бути відповідне повідомлення, в якому зазначено мотиви й підстави його прийняття.

З моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених ст.26 Закону №2232-XII, а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені ст.23 Закону №2232-XII. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених ст.26 Закону №2232-XII.

Таким чином, з моменту 24.02.2022р. (Укази Президента України №64/2022 та №69/2022) військовослужбовці Держприкордонслужби звільненню не підлягають, крім випадків, визначених ст.26 Закону №2232-XII.

За змістом підпункту «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

Відповідно до абзацу 13 п.3 ч.12 ст.26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Повертаючись до обставин справи, 15.11.2024р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із рапортом про звільненні з військової служби на підставі пп.«г» п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-XII, до якого додано наступні документи:

- Нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (батько);

- Нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (брат);

- Довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, ОСОБА_2 (мати);

- Нотаріально засвідчену копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_2 (мати);

- Нотаріально засвідчену копію паспорту ОСОБА_2 ;

- Нотаріально засвідчену копію довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 (мати);

- Нотаріально засвідчену копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ;

- Нотаріально засвідчену копію паспорту ОСОБА_1 ;

- Нотаріально засвідчену копію картки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ;

- Нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

Листом від 25.12.2024р. за №08/26273-24-Вих НОМЕР_1 прикордонний загін повідомив, що до рапорту не додано документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення ОСОБА_2 або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

7.01.2025р. представник позивача звернувся до НОМЕР_1 прикордонного загону із адвокатським запитом щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 ..

Однак, листом від 29.01.2025р. за №08/Я-69/595 НОМЕР_1 прикордонний загін листом повідомив, що надані копії документів не дають можливості зрозуміти ступінь споріднення родичів з ОСОБА_2 (а.с.33).

Крім того, листом від 25.02.2025р. за №08/4685-25-Вих відповідач повідомив щодо розгляду рапорту від 16.11.2024р. за №02.27/51491/25/Вн, та зазначив, що про результати розгляду рапорту на звільнення було надіслано ОСОБА_1 лист від 29.01.2025р. за №08/Я-69/595. Також у листі від 25.02.2025р. вказано, що на даний час відсутні підстави для звільнення позивача (а.с.67).

Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія вважає, що лист НОМЕР_1 прикордонного загону за №08/4685-25-Вих від 25.02.2025р. є рішенням відповідача про відмову у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 15.11.2024р. про звільнення з військової служби, оскільки в ньому зазначено мотиви та підстави його прийняття.

Як вбачається із позовної заяви, що предметом спору у цій справі є саме бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо не розгляду рапорту позивача у встановленому порядку.

Натомість, апеляційним судом встановлено, що рапорт позивача від 15.11.2024р. розглянуто відповідачем 25.02.2025р. та листом за №08/4685-25-Вих надано мотивовану відмову у його задоволенні, у зв`язку із чим зазначено на даний час відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 ..

Відтак, оскільки в даному випадку бездіяльність відповідача щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 15.11.2024р. відсутня, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам у справі, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасування із прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139,246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025р. скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання розглянути рапорт відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко