Справа № 600/4211/24-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 600/4211/24-а

адміністративне провадження № К/990/687/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 (суддя Сіжук О.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 (колегія суддів: Капустинський М.М., Ватаманюк Р.В., Сапальова Т.В.) у справі № 600/4211/24-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - ГУПФУ в Чернівецькій області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача стосовно невиплати поточної пенсії та недоотриманої пенсії з 25.11.2021 на особистий банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ-БАНК»;

- зобов`язати відповідача здійснювати виплату поточної пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії з 25.11.2021 з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів, на визначений банківський рахунок НОМЕР_1 , який відкрито в АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

2. Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2024 позовну заяву залишив без руху та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску та подання (надіслання) до суду доказу сплати судового збору в розмірі 969,00 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

3. На виконання ухвали від 24.09.2024 позивач подав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 969,00 грн та клопотання про поновлення строку звернення до суду.

На обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що 01.03.2024 представник позивача звернувся до відповідача з особистою заявою про виплату пенсії на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «АКЦЕНТ-БАНК». 18.03.2024 відповідач у своєму листі № 2400-2701-8/11950 відмовив у виплаті пенсії на визначений ним банківський рахунок.

Вважає, що саме з листа відповідача № 2400-2701-8/11950 від 18.03.2024 позивачу стало відомо про порушення його прав, а тому вважає, що позовна заява подана до суду в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

4. Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 04.10.2024 позовну заяву повернув позивачеві.

5. Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 04.12.2024 залишив ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 без змін.

6. Не погоджуючись із судовими рішеннями позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

7. Верховний Суд ухвалою від 10.02.2025 відкрив касаційне провадження.

8. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

9. У зв`язку з тим, що предметом касаційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, справа розглядається в порядку письмового провадження.

10. Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з цим позовом поза межами встановленого строку, а клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду не містить поважних причин пропуску такого строку.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій допустили надмірний формалізм при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду. Звертає увагу, що фактично позивач позбавлений пенсійного забезпечення, оскільки виплата пенсії припинена. Вважає, що до спірних правовідносин строки звернення, встановлені статтею 122 КАС України, не застосовуються, оскільки питання стосується невиплати нарахованої та призначеної пенсії.

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

14. У статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсії, інші види соціальних виплат і допомоги.

Право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених статтями 22, 64 Конституції України.

15. Водночас право на судовий захист гарантується статтями 55, 124 Конституції України.

16. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

17. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах сформульовано у КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

18. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

19. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

20. Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

21. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

23. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

24. Водночас варто зазначити, що спеціальне законодавство у сфері соціального захисту містить такі норми.

25. Згідно зі статтею 87 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

26. Відповідно до статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

27. Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак невиплачених з вини пенсіонера або органів Пенсійного фонду України.

28. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути невиплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

29. З листа відповідача від 01.08.2023 № 2400-1706-8/31259 вбачається, що пенсію позивачу за період з 07.10.2009 по 30.04.2017 перераховано в квітні 2017 на рахунок, відкритий пенсіонером в АТ «Ощадний Банк». Відповідно до поданої заяви, з листопада 2018 виплата пенсії здійснювалась через АТ КБ «Приватбанк».

25.11.2021 до відповідача надійшла інформація про повернення пенсії за листопад 2021 банківською установою АТ КБ «Приватбанк» з причини «відсутності активного пенсійного рахунку клієнта» та 01.12.2021 повернуто пенсію за грудень 2021, тому що «рахунок закритий за заявою власника».

Виплату пенсії автоматизованим способом припинено «до з`ясування» з 01.01.2022. Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 вказано на необхідність особисто звернутись до ГУПФУ в Чернівецькій області.

30. Отже, у справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку з тим, що пенсійний орган припинив з січня 2022 року виплату пенсії, яка не є спірною. Відсутній також спір щодо її розміру, складових, перерахунку тощо.

31. Тому є безпідставним покликання судами попередніх інстанцій на постанову Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, оскільки вона є нерелевантною до спірних правовідносин.

32. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають спеціальні строки, встановлені статтею 87 Закону № 1788-ХІ та статтею 46 Закону № 1058-ІV, а не строки, передбачені статтею 122 КАС України, а тому повернення позовної заяви є помилковим.

33. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom, заява № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France, заява № 29731 /96).

34. Крім того, у пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. the Italy № 36813/97, пункти 190 та 191).

35. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі Valkova v. Bulgaria (заява № 48149/09; пункт 19) Суду доводиться з`ясовувати, чи було процедурне обмеження щодо доступу до суду, застосоване судом у національному остаточному рішенні, чітким, доступним та передбачуваним у значенні практики Суду, чи переслідувало воно законну мету та чи було пропорційним з цією метою (див. рішення у справі «Lupas and others v. Romania», Заяви № 1434/02, № 35370/02 та № 1385/03, пункт 67).

36. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

37. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

38. Зважаючи на результат касаційного перегляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.10.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024 скасувати.

Справу № 600/4211/24-а направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: Н. В. Коваленко

А. І. Рибачук