Справа № 420/18078/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (сформована в системі «Електронний суд» 06.06.2025 року), у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14 травня 2025 р. про направлення його на проходження військово-лікарської комісії;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 травня 2025 р. про направлення його на проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби та надати мотивовану відповідь.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був офіційно зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та розпочав проходження військової служби. 23 квітня 2025 року, відповідно до консультаційного висновку лікаря медичної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було встановлено діагноз: вертеброгенна цервікобрахіалгія та тораколюмбалгія. 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 було проведено комп`ютерну томографію шийного, грудного та поперекового відділів хребта. За результатами обстеження йому було встановлено діагноз: КТ-ознаки остеодистрофії, поширений остеохондроз з множинними дрібними хрящовими вузлами Шморля, помірний спондилоартроз хребта, антелістез С3. Протрузії міжхребцевих дисків у сегментах С3С4, С5С6, С7T1, L4S1, КТ-ознаки кіфосколіозу І ступеня, аномалія Кімерлі. Усі вищезазначені діагнози та ускладнення виникли та значно погіршилися під час проходження військової служби через надмірні фізичні навантаження та інтенсивні тренування. Фізичні навантаження при проходженні військової служби погіршили стан здоров`я позивача у зв`язку із чим він став неспроможним повноцінно виконувати свої службові обов`язки без труднощів та болі. З 17 лютого по 28 лютого 2023 року він проходив лікування у Біляївській багатопрофільній лікарні Біляївської міської ради. Йому був встановлений діагноз: дископатія, грижа дисків L3L4, L4L5, що супроводжувалася вираженим больовим синдромом. Крім того, згідно з довідкою Біляївської багатопрофільної лікарні Біляївської міської ради, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 13 березня по 31 березня 2023 року через сильний біль у спині. Після загострення хвороби під час проходження військової служби ОСОБА_1 звернувся до командира з проханням направити його на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Проте командир безпідставно відмовив у задоволенні цього прохання. 14 травня 2025 року позивач повторно направив цінним листом із описом вкладення через засоби поштового зв`язку повторний рапорт з вимогою направити його на ВЛК. На підтвердження цього надав опис вкладення та квитанцію про відправку. Однак, попри належне оформлення та відправку цього рапорту, відповіді від командування військової частини НОМЕР_1 досі не надійшло.

23.06.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що 27.04.2025 року під час перевірки особового складу взводу розвідки 4 стрілецького батальйону сержантом ОСОБА_2 , командиром взводу розвідки 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , було виявлено факт самовільного залишення району зосередження підрозділу, розташованого у АДРЕСА_1 солдатом ОСОБА_3 . Сержант ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_5 одразу здійснили заходи, щодо пошуку вказаного військовослужбовця та намагалися зв`язатися з ним телефоном, але той на телефонні дзвінки не відповідав і на зв`язок не виходив. Зброя та засоби індивідуального захисту солдата ОСОБА_6 знаходилися у підрозділі. На час завершення службового розслідування солдат ОСОБА_7 не повернувся до розташування взводу розвідки НОМЕР_2 стрілецького батальйону, зосередженого у АДРЕСА_1 , та відсутній на службі без поважних причин з 27.04.2025. Було вивчено медичну характеристику солдата ОСОБА_8 її змісту вбачалося, що під медичним наглядом військової частини НОМЕР_1 старший солдат солдата ОСОБА_7 перебуває з 27.12.2024 року. При первинному медичному огляді не надав даних про стан здоров`я. На диспансерному обліку лікаря частини, психіатра, дерматовенеролога, фтизіатра не знаходиться. За час перебування в підрозділі за мед допомогою не звертався, ВЛК не проходив. Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 №1568, за самовільне залишення частини, а саме розташування взводу розвідки 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зосередженого поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , та відсутність на службі без поважних причин з 27.04.2025, що призвело до порушення вимог статті 6, абзаців 1-5, 7-11 статті 11, статті 16, статті 127, абзаців 2, 3, 8, 9, 11, 16, 17 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, абзаців 2, 3 статті 3, абзаців 2, 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, солдату ОСОБА_1 було вирішено здійснити перерахунок грошового забезпечення за квітень 2025 року відповідно до пункту 2 даного наказу. Зняти з грошового забезпечення з 27.04.2025. Офіцером групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 було проведено заходи щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську з одночасним направленням повідомлень до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_2 . До відома ОСОБА_1 , відповідно до ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Військова частина НОМЕР_1 , пропонує ОСОБА_1 повернутись у розташування військової частини НОМЕР_1 . Станом на теперішній час, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2025 №1568 «Про результати службового розслідування», не є скасованим. Додатково зазначає, що за вчинення самовільного залишення частини, ОСОБА_1 , були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2025 року та присвоєно номер кримінального провадження: 0002328. Наразі досудове розслідування триває, відомостей про його закриття або завершення до військової частини НОМЕР_1 не надходило.

Разом із відзивом відповідач подав матеріали службового розслідування.

26.06.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві відповідач посилається на положення статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно з якими військовослужбовець має звертатися із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, а в разі неможливості вирішення до прямого начальника. ОСОБА_1 діяв відповідно до Статуту, у зв`язку із загостренням стану здоров`я під час проходження військової служби, позивач звернувся до свого безпосереднього командира з усним проханням направити його на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), однак отримав безпідставну відмову. Надалі, 14 травня 2025 року, позивач направив до командира військової частини НОМЕР_1 повторний письмовий рапорт із вимогою направити його на проходження ВЛК. Вказаний рапорт було направлено цінним листом із описом вкладення, через засоби поштового зв`язку. На підтвердження цього до позовної заяви долучено копії квитанції про відправку та опису вкладення. Попри це, у своєму відзиві відповідач безпідставно зазначає, нібито ОСОБА_1 за час перебування в підрозділі не звертався за медичною допомогою та не проходив ВЛК. Така позиція відповідача суперечить матеріалам справи. До позову долучено медичну довідку від 23 квітня 2025 року, видану медичною ротою військової частини НОМЕР_1 , у якій зафіксовано звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою та встановлено діагноз: «вертеброгенна цервікобрахіалгія та тораколюмбалгія». Цей документ безпосередньо підтверджує факт погіршення стану здоров`я та звернення за медичною допомогою до моменту подання письмового рапорту. Відповідач у своєму відзиві фактично визнає, що ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію. Цей факт також підтверджує твердження позивача, що протягом понад двох років з моменту мобілізації жодного повторного медичного огляду не здійснювалося. Відсутність актуальної медичної оцінки суперечить вимогам пункту 22.10 розділу XXII Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402, відповідно до якого постанова ВЛК про визначення ступеня придатності військовослужбовця чинна протягом 12 місяців з дати проведення медичного огляду. У випадку погіршення стану здоров`я або за заявою військовослужбовця, повинен бути призначений повторний медичний огляд, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту попереднього. Наведені у відзиві доводи не лише не спростовують обґрунтованість позовних вимог, а навпаки підтверджують наявність бездіяльності з боку командування військової частини НОМЕР_1 , яке не забезпечило належного розгляду рапорту позивача про направлення на ВЛК, попри наявні підстави для його задоволення. Посилання командування військової частини НОМЕР_1 на неможливість розгляду рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року щодо направлення на проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з його самовільним залишенням району зосередження підрозділу, розташованого поблизу населеного пункту Дружківка Краматорського району Донецької області, є юридично необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України. право ОСОБА_1 на подання рапорту ґрунтується на нормах пункту 2 розділу І Порядку № 531 (наказ МОУ № 531 від 06.08.2024), відповідно до якого військовослужбовець має право звертатися з рапортами, у тому числі з особистих підстав. Вказаний Порядок не містить заборони на подання рапортів особами, які тимчасово відсутні у розташуванні частини.

30.07.2025 року позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи виписного епікризу КНП «Біляївська багатопрофільна лікарня» Біляївської міської ради, клопотання задоволено судом.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до:

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2024 року №385 солдата ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.04.2025 року №120 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що вибув із оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у самовільне залишення частини; знятий з усіх видів забезпечення військової частини;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.05.2025 року №124 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини з 02.05.2025 року;

- витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2025 року № 1568 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_9 » службове розслідування завершено. На солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру досудового розслідування щодо ОСОБА_1 ; номер кримінального провадження 0002328; дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування): 12.06.2025.

Рапортом від 14.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням направити його на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) (а.с.7-8).

До рапорту долучено копії документів на підтвердження наявності вказаних вище підстав, а саме:

консультаційний висновок лікаря медичної роти військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2025 року;

висновок комп`ютерної томографії шийного, грудного та поперекового відділів хребта від 25.04.2025 року.

Рапорт та пакет документів позивач направив на поштову адресу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.9-11), згідно трекінгу рапорт отримано 20.05.2025 року, однак станом на дату подання позову результати розгляду рапорту позивачу не відомі, рішення про направлення на військово-лікарську комісії (ВЛК) не прийнято, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.6 ст.2 Закону № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року № 2801-XII (далі Закон № 2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14.08.2008 року затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України № 402, в якому передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п. 6.1 Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за № 438/16454.

Керівники органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, за потреби, направляють на медичний огляд ВЛК військовослужбовців, які за вироком суду засуджені до тримання в дисциплінарному батальйоні або до кримінального покарання у вигляді арешту.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28.04.2025 року №120 ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину та таким, що вибув з оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; знято з усіх видів забезпечення з 27.04.2025 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2025 року №124 солдата ОСОБА_1 увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження військової частини з 02.05.2025 року.

Згідно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.05.2025 року №1568 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 » за результатами службове розслідування завершено.

В наказі зокрема зазначено:

«За самовільне залишення частини, а саме розташування взводу розвідки 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зосередженого поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , та відсутність на службі без поважних причин з 27.04.2025, що призвело до порушення вимог статті 6, абзаців 1-5, 7-11 статті 11, статті 16, статті 127, абзаців 2, 3, 8, 9, 11, 16, 17 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, абзаців 2, 3 статті 3, абзаців 2, 6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на солдата ОСОБА_10 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, абзацу 2 пункту 5 розділу 16 та абзацу 2 пункту 15 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, не виплачувати щомісячну премію та додаткову винагороду у повному обсязі за квітень 2025 року.

Офіцеру групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_11 провести заходи щодо направлення матеріалів службового розслідування до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську з одночасним направленням повідомлень до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та ІНФОРМАЦІЯ_2 .».

Крім того, з матеріалів справи встановлено та позивачем не спростовано, що на момент розгляду справи судом позивач до місця служби добровільно не повернувся, тобто вважається таким, що незаконно відсутній на службі без поважних причин.

Так, згідно з частиною другою статті 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, медичного та інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

При цьому, не передбачено направлення командирами військових частин на медичний огляд для проведення військово-лікарської експертизи військовослужбовців, які зняті з медичного забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військових частин (місць служби).

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Наказу Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024 року «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України», встановлено наступні строки розгляду паперових рапортів військовослужбовців:

1. Невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання рапорту щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, а також відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

2. У строк не більше 14 днів із дня подання рапорту щодо інших питань, які не належать до категорії, визначеної підпунктом 1.

Суд вважає, що відповідач мав розглянути поданий позивачем рапорт від 14.05.2025 року, надавши вмотивовану відповідь по суті питання, чого не зробив.

Відповідачем не доведено, що надісланий засобами поштового зв`язку рапорт позивача ним був розглянутий та надано вмотивовану відповідь.

Суд відхиляє заперечення відповідача по суті вимог позову, адже обов`язок надати відповідь на рапорт позивача (позитивну чи негативну) не залежить від обставини самовільного залишення позивачем служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що предмет позову у даній справі обмежується включно встановленням обставини розгляду або нерозгляду рапорту позивача у встановленому законодавством порядку.

Оскільки ненадання відповіді на рапорт позивача не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку, що відповідач допустив у цій частині протиправну бездіяльність.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Витрати для розподілу між сторонами у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 143, 242-246, 250, 255, 262, 293-297КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14 травня 2025 року про направлення його на проходження військово-лікарської комісії.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 травня 2025 року про направлення його на проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби та надати мотивовану відповідь.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя М.М. Аракелян