Справа № 420/39089/25
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 листопада 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 04.06.2024 року №97 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 04.06.2024 року №97 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , періоди здійснення підприємницької діяльності з 28.04.1999 по 31.12.2009, з 01.01.2011 по 31.08.2011, з 01.10.2011 по 31.12.2011, з 01.03.2012 по 31.12.2012, з 01.07.2022 по 31.03.2024, з 28.04.1999 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з дати звернення - 28.05.2024.

Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Так, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

За умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19.

Відповідно до частин 1-2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №97 від 04.06.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 21.11.2025 року (дата направлення позову через систему «Електронний суд»), тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що рішення органу Пенсійного фонду України Позивач не отримував, виходячи з того, що 14.12.2024 у зв`язку з влучанням ворожого снаряду, житловий будинок Позивача був зруйнований, що підтверджується Витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002268 від 14.12.2024, № 0002130 від 30.11.2024, Актом № 40, в зв`язку з чим Позивач був змушений змінити місце проживання та влаштовувати своє життя. Неодноразово змінював адресу реєстрації ВПО по місту. Зараз зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 24.04.2025. Договорами про виконання робіт з перевезення за період з квітня 2024 року по листопад 2025 року, укладеними Позивачем як ФОП, підтверджується здійснення діяльності поза межами населених пунктів, що унеможливлює звернення за захистом своїх прав в силу відсутності відповідних засобів для комунікації. Позивач зазначає, що 20.06.2025 отримав лист ГУ ПФУ в Херсонській області на запит адвоката від 12.06.2025 про надання копії рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, яким в надані запитуваного рішення відмовлено, але надано копію листа Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 07.06.2024 №2100-0304-8/26198 на ім`я ОСОБА_1 , якого останній засобами поштового зв`язку не отримував.

Суд зауважує, що отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Херсонській області у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Так, згідно з частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Очевидним є те, що після звернення за призначенням пенсії за віком, позивач розраховував на відповідний результат у вигляді прийняття у відведений законодавством строк відповідного рішення пенсійним управлінням про призначення пенсії, а відтак і на щомісячне нарахування та виплату пенсії.

Отже, про не виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, та відповідно порушення своїх прав позивач мав дізнатись, в червні 2024 року не отримавши пенсійну виплату.

Разом з тим, як вбачається із доданих до позовної заяви додатків, про наявність рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідач повідомив позивача листом від 07.06.2024 №2100-0304-8/26198 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому зазначив підстави відмови та порядок оскарження прийнятого рішення.

Згідно комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ОСОБА_1 вже звертався до суду із позовною заявою щодо скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 від 04.06.2024р. за №97, яку ухвалою суду від 07.11.2025 повернено позивачу у зв`язку з відсутністю переконливих та доказово підтверджених причин, які б стали на заваді своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Так, в ухвалі суду від 07.11.2025 по справі №420/35800/25 зазначено, що "зі змісту адвокатського запиту від 12.06.2025 р. №12-06/2025, адресованого Головному управлінню Пенсійного фонду в Херсонській області, убачається, що представник позивача в адвокатському запиті просив надати копію рішення № 97 від 04.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , прийнятого за результатами розгляду його заяви від 28.05.2024, що свідчить про обізнаність з прийнятим рішенням".

Суд зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що у поданій позивачем заяві не вказано обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення позивача, та які унеможливили своєчасне звернення до суду, а також не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Суд звертає увагу, що наявну в матеріалах справи квитанцію №6455-5709-5219-2238 від 21.10.2025 про сплату судового збору у розмірі 1937,92 грн. неможливо зарахувати до даної справи, оскільки вказана квитанція прикріплена та обліковується у КП «ДСС» за адміністративною справою №420/35800/25.

Суд звертає увагу, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 по справі №420/35800/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Так, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, у зв`язку із поверненням позову позивач може скористатися правом на повернення сплаченого у справі №420/35800/25 судового збору в порядку приписів пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки строк заявлення клопотання про повернення судового збору законом не обмежено, позивач має право повернути судовий збір за його клопотанням по справі №420/35800/25 в будь-який час, оскільки його позовна заява була повернута.

Тоді як при вирішенні адміністративного позову у справі №420/39089/25 судом буде вирішуватись питання про відшкодування судових витрат, понесених сторонами, вищевказана обставина може призвести до подвійного відшкодування однієї і тієї ж суми судового збору.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідно до квитанції №6455-5709-5219-2238 від 21.10.2025 сплачено судовий збір в сумі 1937,92 грн. саме у іншій справі, і саме за цією справою вона прикріплена та обліковується у КП "ДСС", і може бути в подальшому використана позивачем для повернення сплаченого відповідно до неї судового збору в порядку приписів пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", вважати таку квитанцію належним підтвердженням сплати судового збору у даній справі, неможливо.

Таким чином, за подання цієї позовної заяви позивачеві необхідно сплатити судовий збір у сумі 1937,92 грн.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтованими обставинами та іншими доказами на підтвердження вказаних обставин; документу про сплату судового збору у розмірі 1937,92 грн.

Керуючись статтями 122, 160,161, 169 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху

Надати позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Токмілова Л.М.