Справа № 420/27089/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 08.08.2025 року)до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», у якій позивач просить суд:

визнати протиправну бездіяльність Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

зобов`язати Державну установу «Одеська виправна колонія (№14)» здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4463,15грн. в загальній сумі 58020,95 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідного вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Разом із позовною заявою подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження (ст.262 КАС України); зобов`язано позивача надати суду належним чином засвідчену копію його заяву до відповідача, на яку була отримана відповідь від 25.07.2025 року.

При цьому суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» від 15 січня 2019 року №7/ОС-19 позивача прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 , молодшого інспектора відділу охорони з 22 січня 2019 року звільнено за підпунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Вислуга станом на день звільнення становила: у календарному обчисленні 17 років 03 місяця 28 дня; у пільговому обчисленні 24 років 00 місяців 26 днів, вислуга у ДКВС України 7 років 00 місяців 10 днів. Проте, ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» з 01.03.2018 по 15.01.2019 нараховував та виплачував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення без урахування положень абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. За результатами розгляду звернення позивача, відповідач листом 25.07.2025 роз`яснив вимоги абзац 5 пункт 5 Порядку та повідомив, що «... з довідки №29/4 від 26.06.2025 про складові грошового забезпечення з 01.01.2018 по 31.12.2018 вбачається, що за період з лютого по листопад 2018 року встановлено, що грошове забезпечення заявника склало: у лютому 2018 року 9560, 68 грн.; у березні 2018 року 8 168, 50 грн. Таким чином, дохід ОСОБА_1 у березні 2018 року був меншим ніж у лютому, хоча у березні 2018 року відбулося офіційне підвищення посадового окладу, у зв`язку з тим, що заявник у березні 2018 року отримав всього 95% премії (у лютому 2018 та премія склала 450%) його дохід у березні не підвищився...».

22.08.2025 року представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що Наказом від 15.01.2019 року №7/ОС-19 ОСОБА_2 , молодшого інспектора відділу охорони з 22.01.2019 року звільнено зі служби за пп.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». У липні 2025 року позивач звернувся до установи з заявою в якій просив здійснити нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.01.2019 року в повному обсязі відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078. 25.07.2025 року установою підготовлено та направлено на електронну адресу позивача обґрунтовану відповідь з цього приводу та зазначено, що підстави для задоволення його заяви відсутні, оскільки лише у жовтні 2018 року відбулося досягнення порогового значення інфляції в розмірі 103%.

Окрім цього вважає передчасними позовні вимоги з огляду розгляду справи №420/21972/25 щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення, утому числі за лютий 2018 року.

22.08.2025 року позивач на виконання ухвали суду від 13.08.2025 року надав витребувані судом докази.

Розглянувши у письмовому провадженні наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19), проходив військову службу у Державній установі «Одеська виправна колонія (14)» .

Відповідно до витягу наказу від 15.01.2019 року №7/ДК-19 ОСОБА_2 , молодшого інспектора відділу охорони з 22.01.2019 року звільнено зі служби за пп.7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.21).

Позивач звернувся до ДУ «Одеська виправна колонія(№14) із заявою, у якій просив:

«Здійснити нарахування та забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 15.01.2019 в повному обсязі відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.; виплату індексації-різниці грошового забезпечення.

Надати довідку про розмір грошового забезпечення (помісячно) ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 15.01.2019 із зазначенням розміру окладу, премії, додаткових виплат, надбавок та винагород, а також підстав нарахування та збільшення грошового забезпечення.

Надати розрахунок індексації-різниці грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 15.01.2019 та обґрунтування щодо не нарахування та виплати її у повному обсязі.

Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку індексації грошового виплати розрахунку при звільненні із забезпечення шляхом виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку».

У відповідь отримав лист від 25.07.2025 року, в якому відповідач зазначив, що з довідки № 29/4 від 26.06.2025 року про складові грошового забезпечення з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік, вбачається, що за період з лютого по листопад 2018 року встановлено, що грошове забезпечення заявника склало: у лютому 2018 року 9560,68 грн.; у березні 2018 року 8168, 50 грн. Таким чином, дохід ОСОБА_1 у березні 2018 року був меншим ніж у лютому, хоча у березні 2018 року відбулося офіційне підвищення посадового окладу, однак у зв`язку з тим, що заявник у березні місяці отримав всього 95% премії (у лютому 2018 року така премія складала 450%) його дохід у березні 2018 року не підвищився. Окрім цього, у період з березня по листопад 2018 року індексація заявника не нараховувалася та не виплачувалася, оскільки у березні 2018 року відбулося підвищення грошового забезпечення заявника у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, базовим місяцем для нарахування індексації став березень 2018 року. Таким чином, посадовий оклад ОСОБА_1 збільшився із 1080, 00 грн. до 2910,00 грн. Згідно з даними Державної служби статистики України лише у жовтні 2018 року відбулося досягнення порогового значення інфляції у розмірі 103%. При цьому, індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, а тому право на проведення індексації грошових доходів у заявника з урахуванням базового місяця березень 2018 року виникло лише в грудні 2018 року. Зважаючи на вищевикладене, Державна установа «Одеська виправна колонія (№14)» не мала передбачених Законом № 1282-ХІІ підстав для проведення індексації грошового забезпечення заявника за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно, оскільки лише у жовтні 2018 року відбулося досягнення порогового значення інфляції в розмірі 103%. Відповідно до довідки про складові грошового забезпечення, заявнику у період з грудня 2018 року по січень 2019 року нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення у відповідності до норм діючого законодавства з застосуванням базового місяця березень 2018 року, а тому заява ОСОБА_1 задоволенню в частині п. 1, 3 та 4 не підлягає. При цьому на виконання п. 2 заяви надало довідку про складові грошового забезпечення (а.с.25-26).

Згідно:

довідки №29/4 від 26.006.2025 року про складові грошового забезпечення з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року ОСОБА_1 : з січня 2018 року по лютий 2018 року - виплачувалась поточна індексація; з березня 2018 року по листопад 2018 року індексація не виплачувалась; з грудня 2018 року виплачувалась поточна індексація (а.с.27);

довідки №31 від 09.07.2025 року про складові грошового забезпечення з 01.01.2019 року по 30.04.2019 року: у січні 2019 року - виплачувалась поточна індексація; з лютого 2018 року по квітень 2019 року індексація не виплачувалась (а.с.28).

Вважаючи протиправною невиплату йому індексації грошового забезпечення у повному обсязі за період проходження служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Суд зазначає, що із 01 грудня 2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав. Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).

Як вбачається з матеріалів справи, у випадку позивача правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 1 березня 2018 року не є спірними.

Щодо фіксованої суми індексації, то слід зазначити, що Закон України Про індексацію грошових доходів населення і Порядок №1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_3 за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію - різницю за період з 1 березня 2018 року до 06.08.2019 року. Водночас позивач наполягає на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для вірного вирішення справи, необхідно підтвердити чи спростувати доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 28.08.2018 року до 15.01.2019 року і що це право порушив відповідач.

Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

З довідки про складові грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с. 27) судом встановлено, що у лютому 2018 році грошове забезпечення позивача складалося з:

- посадовий оклад 1080 грн.;

- підвищення посадового окладу 54 грн.;

- оклад за спеціальним звання 60 грн.;

- надбавка за вислугу років - 358,20 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 776,10 грн.;

- доплата за роботу в нічний час 67,76 грн.;

- преміювання 6984,90 грн.;

- індексація 179,72 грн.;

Всього нараховано 9560,68 грн.

Додатково суд враховує, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, відповідно до якого, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке не має разового характер, що відповідає правовій позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, постанові Верховного Суду в постанові по справі № 520/8887/2020 від 26.01.2022 року.

У березні 2018 року посадовий оклад позивача збільшився, у зв`язку із чим, грошове забезпечення ОСОБА_1 за березень 2018 року, становило:

- посадовий оклад 2910 грн.;

- підвищення посадового окладу 0 грн.;

- оклад за спеціальним звання 950 грн.;

- надбавка за вислугу років - 1544 грн.;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 0 грн.;

- доплата за роботу в нічний час 0 грн.;

- преміювання 2764,50 грн.;

- індексація 0 грн.;

Всього нараховано 8168,50 грн.

Отже, грошове забезпечення позивача з урахуванням постійних його складових за березень 2018 року зменшилось на 1392,18 грн. (А). (9560,68 грн. 8168,50 грн.).

Як зазначалося судом раніше, для правильного вирішення справи слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, вираховується у спосіб множення розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.

Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, становив 1 762 гривні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, суд приходить наступних висновків.

За нормативними правилами, які визначають проведення індексації доходів, розрахунок індексу наростаючим підсумком починається з наступного після перевищення порога місяця до чергового перевищення.

При кожному наступному перевищенні порога індексації приріст рахуватиметься за формулою:

ПІСЦн = ІСЦ1 х ІСЦ 2 х … - 100%, де:

ПІСЦн - приріст індексу споживчих цін, %;

ІСЦ1 - перевищення індексу споживчих цін уперше (розраховується наростаючим підсумком), %;

ІСЦ2 - перевищення індексу споживчих цін удруге (розраховується наростаючим підсумком), %.

При підрахунку показника ПІСЦ необхідно враховувати, що ІСЦ розраховується наростаючим підсумком. Також кількість ІСЦ залежить від того, скільки разів було перевищено поріг індексації за розглядуваний період (звісно, не перерваний підвищенням зарплати). Наприклад, ІСЦ перевищив поріг один раз - отже слід враховувати лише ІСЦ1, двічі - ІСЦ1 та ІСЦ2, тричі ІСЦ1, ІСЦ2, ІСЦ3 тощо.

Суд зазначає, що розрахунок величини приросту індексу споживчих цін слід починати з лютого 2008 року, як місяця наступного за тим, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців.

За офіційними даними Державної служби статистики України за період з січня 2008 року по березень 2018 року (https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) поріг індексації перевищував 38 разів, а саме:

у 2008 році 9 разів: січень-травень, вересень-грудень;

у 2009 році 5 разів: січень, лютий, березень, червень, листопад;

у 2010 році 4 рази: січень, лютий, серпень, вересень;

у 2011 році 3 рази: січень, березень, квітень;

у 2012 році поріг індексації не перевищував 101%;

у 2013 році поріг індексації не перевищував 101%;

у 2014 році 8 разів: березень-червень, вересень-грудень;

у 2015 році 8 разів: січень-травень, вересень-листопад;

у 2016 році 1 раз: квітень;

у 2017 році поріг індексації не перевищував 103%;

у січні - березні 2018 року поріг індексації не перевищував 103%.

Таким чином, розрахунок величини приросту індексу споживчих цін за вказаний період має наступний вигляд:

2008 рік: 1,027*1,038*1,031*1,013*1,002 (1,008*0,995*0,999)*1,011*1,017*1,015*1,021* 2009 рік: 1,029*1,015*1,014*1,014 (1,009*1,005)*1,011*1,014 (0,999*0,998*1,008*1,009)*1,011* 2010 рік: 1,018*1,019*0,993 (1,009*0,997*0,994*0,996*0,998)*1,012*1,029*1,016 (1,005*1,003*1,008)* 2011 рік: 1,01*1,009*1,014*1,013*1,009 (1,008*1,004*0,987*0,996*1,001*1,001*1,002*1,002*1,002 *1,003*0,997*0,997*0,998*0,997*1,001*0,999*1,002*1,002*0,999*1,001*0,999*0,993*1,004*1,002*1,005*1,002*1,006) * березень 2014 року-грудень 2014 року: 1,022*1,033*1,038*1,01*1,012(1,004*1,008)*1,029*1,024*1,019*1,03 * 2015 рік-березень 2016 року:1,031*1,053*1,108*1,14*1,022*0,986 (1,004*0,99*0,992)*1,023*0,987*1,02*1,022 (1,007*1,009*0,996*1,01) * квітень 2016: 1,035 * травень 2016-березень 2018: 1,245 (1,001*0,998*0,999*0,997*1,018*1,028*1,018*1,009*1,011*1,01*1,018*1,009*1,013*1,016*1,002*0,999*1,02*1,012*1,009*1,01*1,015*1,009) = 253,30%.

Отже величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року складала 253,30%.

Результат наведеного розрахунку також підтверджується Калькулятором розрахунку суми індексації зарплати (https://ips.ligazakon.net/calculator/zp).

Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року не перевищує суму можливої індексації, то позивач має право на отримання щомісячної індексації різниці за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року у розмірі 4463,15 грн. При цьому суд вважає, що розмір підвищення доходу позивача слід брати за показником 0, оскільки різниця між грошовим забезпеченням у лютому та березні 2018 року ОСОБА_1 становить -1392,18 грн. (9560,68 грн. 8168,50 грн.).

Суд враховує, що для належного та ефективного захисту прав позивача суду необхідно було перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 06.06.2024 у справі № 280/4745/23.

Таким чином, за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу вказаний вид індексації.

Отже, за вищевикладених обставин, суд приходить висновку, що позивачем доведено наявність у нього законного права на отримання спірної індексації-різниці у сумі 4463,15грн. щомісяця за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року, у сумі 20530,46грн. (індексація за 4 повні місяці 17852,6грн.+ з дні серпня 2018 року 446,31грн.+ 15 днів січня 2019 року 2231,55грн.).

Позивач не надав власного розрахунку заявленої до стягнення суми індексації-різниці у розмірі 58020,95грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваної бездіяльності не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів, тому позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, інші витрати для розподілу відсутні.

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправну бездіяльність Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» у вигляді ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Зобов`язати Державну установу «Одеська виправна колонія (№14)» нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.08.2018 року по 15.01.2019 року, виходячи з фіксованої величини 4463,15грн. в загальній сумі 20530,46грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідного вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державна установа «Одеська виправна колонія (№14)» (; адреса: вул. Краснова, буд.2А, м.Одеса, Одеська область, 65059).

Суддя М.М. Аракелян