Справа № 560/17669/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Дубина Н.Ю. представника позивача Мельник О.Г., представника відповідача Казарець О.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестгідроенергія" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 18348/2201-0706 від 29.07.2025 року, яким визначено суму податкового зобов`язання в сумі 530 545,44 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки з боку позивача відсутній факт порушення строків розрахунків по імпортному договору. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Вестгідроенергія» проведена правомірно, за результатами якої встановлено порушення позивачем вимог ст.13 Закону «Про валюту і валютні операції» щодо дотримання граничних строків розрахунків за імпортним договором №01/01/2024, оскільки моментом виконання зобов`язань є фактичне ввезення товару на митну територію України, підтверджене митними документами. Позивач не надав доказів продовження строків розрахунків, форс-мажору чи звернення до суду щодо стягнення заборгованості з нерезидента, у зв`язку з чим сума штрафних санкцій у розмірі 530 545,44 грн визначена правомірно, а позовні не підлягають задоволенню.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що зовнішньоекономічна діяльність дозволяє сторонам укладати договори з будь-якими умовами, не забороненими законом, у тому числі передбачати перехід права власності на товар за межами України, як це передбачено договором №01/01/25 від 23.01.2024. Право власності на обладнання перейшло до ТОВ «Вестгідроенергія» на 156-й день з моменту авансового платежу, при цьому товар був фактично переданий за актом у Польщі за умовами EXW, а його неввезення на територію України було зумовлене неповною готовністю всіх складових комплексу. Тому позивач вважає, що не порушував вимог статті 13 Закону «Про валюту і валютні операції», а висновки податкового органу є безпідставними та податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано заперечення, в якому зазначає, що спір у даній справі стосується не факту здійснення імпорту, який сторонами не заперечується, а дотримання резидентом граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом, установлених Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту та валютні операції» №2473-VIII. Вказується, що перебіг граничного строку починається з дати здійснення авансового платежу за імпортною операцією, а її виконання вважається завершеним у день фактичного надходження товару на митну територію України, що підтверджується митними забезпеченнями на товаросупровідних документах або оформленням відповідної митної декларації. Відповідач наголошує, що до спірних правовідносин застосовується граничний строк розрахунків у 180 календарних днів, а порядок здійснення валютного нагляду банком визначено Інструкцією НБУ №7, відповідно до якої банк завершує нагляд лише після підтвердження факту поставки товару.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 18 жовтня 2020 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

У судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши доводи представників сторін, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що Головне управління ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 27.06.2025 №2788-П відповідно п.п.20.1.4, п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України, у зв`язку з отриманням інформації від Національного банку України, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "Вестгідроенергія" з питання дотримання установлених НБУ строків розрахунків та підтвердження повідомлення Національного банку України про порушення граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями по договору №01/01/2024 від 23.01.2024 за період 23.01.2024 по 30.06.2025.

За результатами перевірки складено Акт від 08.07.2025 №14122/2201-07-06/38248037 та встановлено порушення ТОВ "Вестгідроенергія" вимог частини 3 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 №2473-VIII з урахуванням пункту 14- Постанови Правління НБУ від 24.02.2022 №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (із змінами та доповненнями), щодо дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків по договору №01/01/2024 від 23.01.2024 з Przedsiebiorstwo Budowy i Eksploatacji Elektrowni Wodnych "WODEL" Sp.z o.o. (Польща), в сумі 56892,50 євро на 60 днів, в сумі 28446,25 євро на 18 днів.

За результатами висновку акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2025 № 18348/2201-0706 на суму 530545,44 грн., щодо нарахування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Позивач, не погодившись з зазначеним податковим повідомлення-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 19.09.2025 №27371/6/99-00-06-01-03-06 за результатами розгляду скарги залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 29.07.2025 № 18348/2201-0706 на суму 530545,44 грн, а скаргу ТОВ «Вестгідроенергія» - без задоволення.

Вважаючи протиправним прийняте податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі також - ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Абзац 6 підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України визначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо контролюючим органом отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 78.8. статті 78 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Так, згідно пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Пункт 86.6 статті 86 ПК України визначає, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначаються Законом України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон України №2473-VIII).

Частиною 1 статті 3 Закону №2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону №2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Частинами 5, 6 цієї статті Закону передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Згідно з частиною 9 статті 11 Закону №2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій.

Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

За змістом частини 10 статті 11 Закону №2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 12 Закону №2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5, 8 статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Правління Національного банку України постановою №5 від 02.01.2019 затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).

Це Положення, відповідно до пункту 1 розділу І, визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Відповідно до пункту 14-2 постанови НБУ від 24.02.2022 №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (далі - Постанова №18), з наступними змінами, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.

Згідно з пунктом 7 розділу Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7, банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) за операціями з імпорту товарів.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0.3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Щодо поширення приписів пункту 69.9 статті 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в частині зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, на граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, суд зазначає таке.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків i зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків i зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків i зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абзац 1 пункту 1.1 статті 1 ПК України).

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права й обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено Законом №2473-VIII.

Згідно з частиною 2 статті 3 цього Закону питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом.

Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватись виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі, якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовують положення цього Закону (стаття 3).

Відповідних змін до Закону України "Про валюту і валютні операції" в частині зупинення перебігу строків не вносилось. Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Навпаки, пунктом 14-2 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 24.02.2022 №18 (із змінами та доповненнями), встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року (тобто зменшено строки розрахунків, так як до 05.04.2022 діяв 365-денний термін).

Таким чином, положення п.69.9 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджується на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Суд встановив, ТОВ «Вестгідроенергія» укладено договір №01/01/2024 від 23.01.2024 з Przedsiebiorstwo Budowy i Eksploatacji Elektrowni Wodnych "WODEL" Sp.z o.o. (Польща) (продавець) про виконання та введення в експлуатацію на мінігідроелектростанції. Відповідно до розділу 5 договору № 01/01/25 від 23.01.2025 року Виконавець (ТОВ «Wodel») мало передати протягом 5 місяців обладнання для МІНІГЕС. Згідно пункту 6 розділу 5 приймання-передачі товару здійснюється на умовах EXW, Нова Соль, якщо інше не обумовлене в рахунках.

Предмет даного договору є виконання та введення в експлуатацію на МГЕС наступного обладнання:

- відновлена турбіна Каплана;

- редуктор механічний планетарного типу;

- направляючий апарат;

- система управління робочим колесом;

- генератор асинхронний;

- шафа управління;

- силовий шкаф;

- шафа компенсації реактивної потужності;

- закладні та марки інсталяційні;

- документація тру технічних відсмоктуючої труби.

На виконання умов договору №01/01/2024 від 23.01.2024, ТОВ «Вестгідроенергія» здійснено оплату на користь нерезидента Przedsiebiorstwo Budowy i Eksploatacji Elektrowni Wodnych "WODEL" Sp.z o.o. (Польща) на загальну суму 108095,75 Євро/4546709,21 грн., згідно наступних платіжних інструкцій в іноземній валюті:

- від 14.02.2024 в сумі 56892,50 Євро/2339487,87грн. (граничний строк надходження товару - 11.08.2024);

- від 27.03.2024 в сумі 28446,25 Євро/1214401,70грн. (граничний строк надходження товару - 22.09.2024);

- від 06.06.2024 в сумі 22757,00 Євро/992819,64грн. (граничний строк надходження товару - 02.12.2024);

Нерезидентом здійснено відвантаження обладнання (за кодом згідно з УКТЗЕТ-, , , , , ) по договору №01/01/2024 від 23.01.2024 на користь ТОВ «ВЕСТГІДРОЕНЕРГІЯ» згідно митної декларації типу ІМ40 ДЕ №24UA87U5 від 14.10.2024 в сумі 113785,00 Євро /5 123 033,08 грн. Згідно наданих до перевірки товаросупровідних документів до митної декларації №24UA87U5 від 14.10.2024, а саме: міжнародної товарно-транспортна накладної (CMR) від 07.10.2024 №177892, Faktura №FAE01/10/2024 від 03.10.2024, товар на суму 113785,00 Євро перетнув митний кордон України 10.10.2024, що підтверджується відтиском штампу Державної митної служби «під митним контролем»

ТОВ Вестгідроенергія здійснило в лютому-березні 2024 року попередню оплату для ТОВ «Wodel» в розмірі 56892,50 євро 14.02.2025 року та в розмірі 28446,25 Євро 27.03.2025 року. Загальний розмір 2 платежів становить 85 338,75 Євро.

ТОВ Вестгідроенергія своїм листом від 04 липня 2024 року повідомило, що направляє свого представника ОСОБА_1 для отримання обладнання, та цим же листом просило про зберігання обладнання на складі Виконавця до отримання турбіни.

3 18 липня 2024 року між ТОВ Вестгідроенергія та ТОВ «Wodel» складено акт приймання-передачі обладнання на загальну суму 89 788,7 Євро. Акт приймання передачі свідчить, що ТОВ «Wodel» поставила, а ТОВ Вестгідроенергія отримало обладнання яке становить суму більшу від предоплати по Договору.

Тобто обладнання поставилось для позивача на 156 день.

Таким чином суд зазначає, що для правильного вирішення спірних правовідносин у цій справі необхідно з`ясувати виконання позивачем та його контрагентом договору (в частині здійснення розрахунків за поставлений товар та надходження такого товару на митну територію України на користь позивача).

Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII (далі - Закон №959-XII) встановлено, що зовнішньоекономічна діяльність будується на окремих принципах здійснення такої та одним з таких принципів є - принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України; виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності (стаття 2 Закону № 959-XII).

Крім того, у статті 7 Закону №959-XII визначено основи регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Так, регулювання зовнішньоекономічної діяльності в Україні здійснюється згідно з принципами, визначеними у статті 2 цього Закону, з метою: забезпечення збалансованості економіки та рівноваги внутрішнього ринку України; стимулювання прогресивних структурних змін в економіці, в тому числі зовнішньоекономічних зв`язків суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України; створення найбільш сприятливих умов для залучення економіки України в систему світового поділу праці та її наближення до ринкових структур розвинутих зарубіжних країн.

Згідно з положеннями статті 5 Закону № 959-XII усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України Про валюту і валютні операції. Втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону № 959-XII суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій або в електронній формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. У разі експорту послуг (крім транспортних) зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися шляхом прийняття публічної пропозиції про угоду (оферти) або шляхом обміну електронними повідомленнями, або в інший спосіб, зокрема шляхом виставлення рахунка (інвойсу), у тому числі в електронному вигляді, за надані послуги. Повноваження представника на укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) може випливати з доручення (довіреності), установчих документів, договорів та інших підстав, які не суперечать цьому Закону. Дії, які здійснюються від імені іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності України, уповноваженим на це належним чином, вважаються діями цього іноземного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 6 Закону №959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з положеннями частини першої статті 14 Закону №959-XII всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вказані норми, зокрема, цивільного законодавства кореспондуються з положеннями Закону №959-XII, який є спеціальним в контексті спірних правовідносин, та передбачають, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України, а також, що всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та оцінюючи надані докази, суд встановив, що позовні вимоги ТОВ «Вестгідроенергія» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 18348/2201-0706 від 29.07.2025 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Суд встановив, що основним спірним питанням є дотримання граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним договором №01/01/2024 від 23.01.2024, укладеним між ТОВ «Вестгідроенергія» та Przedsiebiorstwo Budowy i Eksploatacji Elektrowni Wodnych "WODEL" Sp.z o.o. (Польща). Згідно з умовами договору, перехід права власності на обладнання відбувався на території Польщі за умовами EXW, а неввезення обладнання на митну територію України зумовлене технічною готовністю комплексу.

Обладнання фактично було передане позивачу 18 липня 2024 року (156-й день від здійснення авансового платежу), що підтверджується актом приймання-передачі та іншими товаросупровідними документами. Отже, момент виконання зобов`язання за договором не збігається з датою фактичного перетину митного кордону, і ТОВ «Вестгідроенергія» не порушило встановлені законодавством строки розрахунків.

Суд також врахував, що Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» гарантує свободу зовнішньоекономічного підприємництва, право сторін укладати договори з будь-якими умовами, що не заборонені законодавством, та визначає виключне право власності на результати зовнішньоекономічної діяльності за сторонами договору. Дії податкового органу щодо нарахування штрафних санкцій та пені фактично обмежують права позивача, порушуючи принципи зовнішньоекономічної свободи та законності.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № 18348/2201-0706 від 29.07.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно достатті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно достатті 90 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Вестгідроенергія» підлягають задоволенню повністю, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 18348/2201-0706 від 29.07.2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства Україи при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області № 18348/2201-0706 від 29.07.2025 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестгідроенергія" судовий збір у розмірі 6366 (шість тисяч триста шістдесят шість) грн. 54 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 листопада 2025 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Вестгідроенергія" (вул. Молодіжна, 26,с. Загребля,Шепетівський р-н, Хмельницька обл.,30229 , код ЄДРПОУ - 38248037)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя П.І. Салюк