Справа № 160/17796/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Луніної О.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДМІКС ДНІПРО» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,-
1) МФО - 300528; назва банку - АТ "ОТП БАНК"; номер рахунку -
НОМЕР_1 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; дата відкриття -24.01.2022;
2) МФО - 300528; назва банку - АТ "ОТП БАНК"; номер рахунку -
НОМЕР_2 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; дата відкриття -24.01.2022;
4) МФО - 305653; назва банку - ДОДАТ РАЙФФАЙЗЕНБАНК м. Дніпр-ськ; номер рахунку - НОМЕР_3 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; дата відкриття - 28.09.2021;
5) МФО - 300335; назва банку - АТ Райффайзен Банк; номер рахунку -
НОМЕР_4 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; дата відкриття
- 14.11.2024;
6) МФО - 300335; назва банку - АТ Райффайзен Банк; номер рахунку НОМЕР_5 ; валюта рахунку - 980 - українська гривня; дата відкриття
- 14.11.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що платник податків ухиляється від проведення перевірки та фактично перешкоджає здійсненню ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкового контролю, беручи до уваги, що адміністративний арешт як винятковий спосіб забезпечення виконання платником податків його зобов`язань не в повній мірі спонукає відповідача до виконання таких обов`язків, у зв`язку з чим просить застосувати арешт коштів на рахунках ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО».
Ухвалою суду від 25.06.2025р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
У відповідності до положень ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що представнику ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» Скорик Олені Ігорівні (особі за довіреністю) 20.02.2025 пред`явлено під підпис направлення на проведення перевірки від 03.02.2025 №1221, №1222, №1223, №1224, №1225.
Листом без номера та без дати ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» повідомило ГУ ДПС про втрату бухгалтерських документів за період з 13.01.2021 по 31.12.2024 у зв`язку з ракетним ударом та прямим влучанням в орендоване приміщення, в якому знаходились первинні документи та комп`ютерна техніка.
Листом від 19.02.2025 № 432/ЄО-С-6375 Дніпровське районне управління поліції № 1 Відділ поліції № 2 ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про неможливість внесення вказаної у заяві інформації до ЄРДР, так як відсутні дані, які могли б вказувати на наявність кримінального правопорушення та прийняття рішення про проведення перевірки на підставі Закону України «Про звернення громадян».
З метою поновлення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» (код 44072032) 17.06.2025 головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Олександрою Гирич та начальником відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Юлією Тихою здійснено вихід на адресу підприємства: м. Дніпро, пр.-т. Науки (колишня назва Гагаріна), буд.70.
Представнику підприємства адвокату Войтенко К.В. пред`явлено посвідчення та направлення на перевірку від 03.02.2025 №1221 та №1222.
Представником підприємства Войтенко К.В. 17.06.2025 було відмовлено у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» (код 44072032) із таких причин:
- ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» було подано повідомлення про втрату (знищення) первинних документів на території Запорізької області відповідно до п. 69.28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» у зв`язку з чим, проведення перевірки не є можливим.
Головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Олександрою Гирич та начальником відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Юлією Тихою складено акт від 17.06.2025 №1679/04-36- 07-04/44072032 «Про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» (код 44072032)» у 2 примірниках.
Один примірник зазначеного акту вручено 17.06.2025 представнику підприємства Войтенко К.В.
У зв`язку з наведеним, ГУ ДПС у Дніпропетровській області 18.06.2025 прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ЕДМІКС ДНІПРО» (код 44072032).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Згідно з пунктом 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).
Приписи статті 94 Податкового кодексу України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.
Відтак, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.
Згідно із пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.
Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, за наявності умов, встановлених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов`язковою до виконання.
Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
Таким чином, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням; арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №826/8691/16.
Крім того, правовий аналіз положень статті 94 Податкового кодексу України свідчить про те, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.
Отже, враховуючи наведені законодавчі норми, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача щодо накладення арешту на кошти платника податків та задоволення позову.
Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
У зв`язку з відмовою в позові, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДМІКС ДНІПРО» про застосування арешту коштів на рахунках платника податків - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна