Справа № 460/618/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/618/25 пров. № А/857/27497/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі № 460/618/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Рівне
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїНор У.М.
дата складання повного тексту рішення02.06.2025

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі № 460/618/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ від 24.07.2024 №03 про відмову ОСОБА_1 у допризначенні пенсії шляхом врахування стажу та заробітній платі відповідно за період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 02.05.2024, зарахувавши до її страхового стажу період роботи та заробітну плату для обчислення пенсії з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області внести зміни до індивідуальних відомостей системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб шляхом включення даних про дохід (заробітну плату) ОСОБА_1 за період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009, отриману у КП «Теплотранссервіс».

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 429,45 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачі звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказують, що позивачка із заявою про внесення змін до індивідуальних відомостей системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб за спірний період до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не зверталась, а тому вимога щодо вчинення таких дій є передчасною та не підлягає до задоволення. Для розрахунку пенсії враховано загальний страховий стаж 36 років 4 місяці 9 днів. До загального страхового стажу позивачки не зараховано період її роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009 року у КП «Теплотранссервіс» та не враховано заробітну плату за цей період, оскільки згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків за позивачку як застраховану особу страхувальником КП «Теплотранссервіс». З огляду на викладене, 24.07.2024 ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення №03 «Про відмову у допризначенні пенсії» з тих підстав, що згідно державного реєстру застрахованих осіб за номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_1 відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків за період з 01.12.2005 по 31.12.2009 року.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційних скарг відповідачі та представник позивача повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційних скарг до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що записи у трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо періоду роботи позивача в КП «Теплотранссервіс» Рівненської обласної ради з 01.12.2005 по 12.09.2013.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Відтак, належними та допустимими доказами підтверджується, що позивачу нараховувалась і виплачувалась заробітна плата за спірний період, з неї утримувався відповідний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про незаконність та протиправність рішення відповідача-1 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Суд вважав, що з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 02.05.2024, зарахувавши до її страхового стажу період роботи та заробітну плату для обчислення пенсії з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області внести зміни до індивідуальних відомостей системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб шляхом включення даних про дохід (заробітну плату) ОСОБА_1 за період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009, отриману у КП «Теплотранссервіс».

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 02.05.2024 перебуває на обліку у відповідача-2 як отримувачка пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням № 03 від 06.06.2024. Загальний страховий стаж позивача склав 36 років 4 місяці 9 днів.

Позивач 16.07.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою щодо допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за змістом якої просила Пенсійний орган додатково врахувати період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009 року у КП «Теплотранссервіс» до страхового стажу та заробітну плату на підставі архівної довідки від 16.07.2024 №2069/04-02 про заробітну плату за вказаний період.

За принципом екстериторіальності (визначення в автоматичному режимі Пенсійного органу, що вирішує питання про призначення пенсії), надані позивачем документи передані для розгляду та прийняття рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Київ.

Проте, 24.07.2024 відповідач-1 прийняв рішення №03 «Про відмову у допризначенні пенсії» з тих підстав, що згідно з державним реєстром застрахованих осіб за номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_1 відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків за період з 01.12.2005 по 31.12.2009.

Не погоджуюсь з правомірністю такої відмови, вважаючи наявними підстави для внесення змін до індивідуальних відомостей системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб шляхом включення даних про дохід (заробітну плату) на підставі рішення суду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі також Закон від 09.07.2003 № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) також визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, при цьому потреба у наданні додаткових відомостей або ж уточненні інших відомостей виникає лише тоді, коли у заявника відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, або ж містяться неточні записи про період його роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Так, досліджуючи зміст записів трудової книжки позивача, дата заповнення 03.12.1982 та вкладишу до трудової книжки Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 16.04.2009:

- запис №35 від 01.12.2005 прийнята підмінним оператором котельні 3 розряду на дільницю №7 Комунального підприємства «Теплотранссервіс» Рівненської обласної ради в порядку переведення з КТП «Комуненергія» (наказ від 01.12.2005 №40);

- запис №51 від 12.09.2013 звільнена з роботи за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України (наказ від 12.09.2013 №267).

При цьому суд враховує, що вказані записи містять необхідні відомості про роботу у такий період, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дату звільнення з посади, зазначення відомостей, на підстави чого внесені відповідні записи, також записи про звільнення засвідчені чіткими відтисками печатки підприємства, при цьому жодних виправлень, закреслень такі записи не містять. Тобто, суд вважає такі записи належними та допустимими доказами для підтвердження трудового стажу позивача.

Таким чином судом встановлено, що записи у трудовій книжці позивача чітко містять відомості щодо періоду роботи позивача в КП «Теплотранссервіс» Рівненської обласної ради з 01.12.2005 по 12.09.2013.

При цьому, із розрахунку загального страхового стажу позивача, проведеного пенсійними органами, окремий період роботи ОСОБА_1 у КП «Теплотранссервіс» з 01.01.2010 по 12.09.2013 зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області до загального страхового стажу, відомості щодо якого відображені у індивідуальних відомостях про позивача як застраховану особу (довідка форми ОК-5), проте відповідачем не зараховано інший період роботи позивача у КП «Теплотранссервіс» з 01.12.2005 по 31.12.2009, з підстав, як вважають Пенсійні органи, відсутністю доказів про нарахування та сплату страхових внесків у таких відомостях персоніфікованого обліку.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так відповідно до ст. 1 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами статті 20 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

При цьому, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, дії відповідача щодо не зарахування стажу через не сплату страхових внесків роботодавцем є протиправними, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.03.2019 у справі № 688/947/17, від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а, від 31.10.2019 у справі № 235/7373/16.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, відповідно до якого, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Так, на виконання вказаного вище обов`язку відповідачем-2 на підставі службової записки заступника начальника відділу обслуговування громадян №9 управління обслуговування громадян Управлінням контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Рівненській області проведено перевірку достовірності документів про заробітну плату, наданих для призначення (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 .

Актом №1700-1102-1/3412 від 13.06.2024 ГУ ПФУ в Рівненській області за результатом проведення перевірки в архівному відділі виконавчого комітету Рівненської міської ради встановлено, що за період з грудня 2005 року по грудень 2009 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата її роботодавцем КП «Теплотрансервіс», відхилень у первинних документах щодо виплати заробітної плати немає, страховий платіж нараховувався.

За результатом проведення вказаної перевірки Трудовим архівом видано нову довідку від про заробітну плату 16.07.2024 №2069/04-02 за період з грудня 2005 року по грудень 2009 року, яку разом із заявою про перерахунок пенсії було розглянуто відповідачем-1 та прийнято оскаржене рішення.

Відтак, належними та допустимими доказами підтверджується, що позивачу нараховувалась і виплачувалась заробітна плата за спірний період, з неї утримувався відповідний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про незаконність та протиправність рішення відповідача-1 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яке підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ від 24.07.2024 №03 про відмову ОСОБА_1 у допризначенні пенсії шляхом врахування стажу та заробітній платі відповідно за період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 02.05.2024, зарахувавши до її страхового стажу період роботи та заробітну плату для обчислення пенсії з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс».

Щодо доводів в частині не зарахування заробітної плати за період з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс» з підстав відсутності у відомостях персоніфікованого обліку застрахованої особи (незважаючи на підтвердження факту сплати страхових внесків перевіркою Пенсійного органу) даних про дохід (заробітну плату), то колегія суддів вказує на наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відповідно до п.3, 4 розділу IV "Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них" якого відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником.

У разі припинення, або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

Так, наявні матеріали справи в повному обсязі підтверджують обставину щодо періоду роботи позивача з 01.12.2005 по 31.12.2009 у КП «Теплотранссервіс», виплату їй заробітної плати із врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів, внаслідок чого відповідні відомості підлягають відображенню в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд оцінює критично доводи відповідача-2 про те, що позивач не зверталась до нього із заявою про внесення змін та уточнень до відомостей Реєстру застрахованих осіб, позаяк подання такої заяви жодним нормативно-правовим актом не передбачене.

Колегія суддів зазначає, що працівник не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо подання індивідуальних відомостей про застраховану особу до контролюючих органів та звітності щодо сплати внесків за застраховану особу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області внести зміни до індивідуальних відомостей системи персоніфікованого обліку реєстру застрахованих осіб шляхом включення даних про дохід (заробітну плату) ОСОБА_1 за період роботи з 01.12.2005 по 31.12.2009, отриману у КП «Теплотранссервіс».

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Гарсія Руїз проти Іспанії (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не бачив необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі № 460/618/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос