Справа № 340/6280/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 340/6280/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Баранник Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Бурової А.Ю.

за участю:

представника позивача: Куриленка Ю.Г.,

представника відповідача: Данілова С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2025, (суддя суду першої інстанції Пасічник Ю.П.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький, в адміністративній справі №340/6280/24 за позовом приватного підприємства «Укр Агро Партнер» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

УСТАНОВИВ:

24.09.2024 Приватне підприємство «Укр Агро Партнер» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер в частині, якою було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 11274 819 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 2 818 705 грн.;

- взнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 13 678 152 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1 934 163 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми П № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер було зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 236 000 грн.

В обґрунтування вимог позивача зазначає, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку приватного підприємства УКР АГРО ПАРТНЕР. Результати проведеної перевірки оформлено актом №10758/11-28-07-07/42546392 від 02.08.2024 року. За висновками акту перевірки позивачем допущено ряд порушень податкового законодавства, зокрема, встановлено, що господарські операції позивача з контрагентами: ТОВ АШЛЕНД (листопад, грудень 2019 p., січень, лютий 2020 р.); Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7 (травень, червень, липень, вересень, грудень2019p., червень, липень 2020 р.); ТОВ -КВАДРО- (березень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, грудень 2019 p., липень 2020 р.); СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ (квітень, травень, червень, липень 2019 p., березень, квітень 2020 р.); СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ (квітень, травень, липень, серпень, вересень 2019 p., березень, травень 2020р.); Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц (квітень, травень, вересень, листопад, грудень 2019 p., січень, березень, травень, червень 2020 р.); ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС (лютий 2020 р.); ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС (березень 2020 р.); ФОП ОСОБА_1 (квітень. серпень, жовтень 2019 p., квітень, травень, червень, липень 2020 р.); Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД (травень, червень 2020 р.), носять безтоварний характер, а тому формування показників з податку на додану вартість та податку на прибуток, є протиправним, що і стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень. Позивач погодився з висновками Акту перевірки в частині визначених порушень щодо включення за липень 2019 року до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 46 384 грн. по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником Селянське (фермерське) господарство Зоря () (ППР Форми Р № 7 від 20.08.2024 p.) Щодо висновків акту перевірки позивач зазначає про хибність висновків посадових осіб відповідача зважаючи на те, що господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності товариства та досягнення його мети - отримання прибутку. Товар, відвантажений постачальниками мав реальний і товарний характер. Надані до перевірки документи, повною мірою підтверджують рух активів та зміну майнового стану кожного учасника проведених господарських взаємовідносин.

Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 13.01.2025 задовольнив позовні вимоги приватного підприємства «Укр Агро Партнер». Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер в частині, якою було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 11274 819 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 2 818 705 грн. Визнав протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 13 678 152 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1 934 163 грн.; Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми П № 7 від 20.08.2024 p., яким ПП Укр Агро Партнер було зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 236 000 грн. Вирішив питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що факт постачання робіт / послуг по контрагентам позивача не можливо підтвердити зустрічними звірками, адже за результатами перевірки позивача не встановлено джерело походження/виробника товару придбаного позивачем у контрагентів: ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД; придбання яких задокументовано накладними та не підтверджено легальність руху товарів в ланцюгу постачання від виробників/постачальників до ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД. Також, відповідач зазначає, що окремі контрагенти є фігурантами по кримінальних провадженнях. Отже, господарські операції фактично не мали місця, а первинні документи складені платником та його контрагентами на підтвердження операцій, не відповідають дійсності.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Посадовими особами відповідача було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 10.10.2018 по 30.09.2021, валютного законодавства за період з 10.10.2018 по 30.09.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.10.2018 по 30.09.2021, іншого законодавства за період з 10.10.2018 по 30.09.2021.

За результатом перевірки, ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №10758/11-28-07-07/42546392 від 02.08.2024 року (т.1 а.с.62-76).

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- вимог п.14.1.11 ст.14 п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV (зі змінами та доповненнями) п.5, п.7. п.21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 Дохід, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зі змінами та доповненнями),п.5.7,11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 Витрати затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 року (зі змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248 (зі змінами та доповненнями),п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 Зобов`язання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено:

-заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, всього у сумі 13 678 152 грн., у тому числі:

- за 2019 рік в сумі 7 736 653 грн.;

- за 2020 рік в сумі 5 941 499 грн., в тому числі: за І квартал 2020 року в сумі 2 647 376 грн., за 2 квартал 2020 року в сумі 3 242 957 грн., за 3 2020 року в сумі 51 165 грн.

Завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування податку на прибуток за 2021 рік в сумі 1 236 600 грн., в тому числі за І квартал 2021 року на 412 200 грн., за 2 квартал 2021 року 412 200 грн., за 3 квартал 412 200 грн.;

- п.44.1 ст.44 п. 198.1 ст. 198, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 11 321 203 грн., у тому числі:

-за 2020 рік - 11321203 грн. (лютий 2020 - 4 336 129грн., липень 2020 -2 798 582 грн., серпень 2020 - 4 186 492 грн.).

На підставі вищезазначених висновків, викладених в акті перевірки відповідачем 20.08.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7 р., яким ПП Укр Агро Партнер яким було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 11321 203 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 2 830 301 грн. (т.1а.с.177-181);

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми Р № 7, яким ПП Укр Агро Партнер було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 13 678 152 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1 934 163 грн. (т.1а.с.182-184);

- податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області Форми П № 7, яким ПП Укр Агро Партнер було зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 1 236 000 грн. (т.1а.с.185,186).

Позивач погодився з висновками Акту перевірки в частині визначених порушень щодо включення за липень 2019 року до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 46 384 грн. по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником Селянське (фермерське) господарство Зоря () (ППР Форми Р № 7 від 20.08.2024 p.).

В іншій частині з висновками акту перевірки позивач не погоджується також вважає безпідставними податкові повідомлення рішення у частині відповідних нарахувань податкових зобов`язань, у зв`язку з чим, звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно нарахував позивачеві грошове зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, також відповідач необґрунтовано зменшив від`ємне значення з ПДВ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Стаття 77 ПК України визначає порядок проведення документальних планових перевірок.

Згідно із пунктами 77.1 - 77.4 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу

Згідно із пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу.

За п.200.14 ст.200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення;

електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів (сертифікатів, дозволів і т.п.), а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Станом на дату здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами: ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД, вказані юридичні особи були реально існуючими суб`єктами господарювання, не ліквідовані та не перебували у стані припинення.

До матеріалів справи позивачем долучено копії-фінансово господарських документів щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД.

ТОВ "Ашленд" - договір поставки №19112019 від 19.11.2019 р. (поставка соєвої макухи), рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні; видаткові накладні; платіжні документи щодо оплати вартості товару, податкові накладні (т.3а.с.8-174).

ФГ "Отрадне Плюс" - договір поставки № 09101911 від 09 жовтня 2019 року (поставка сої), товарно-транспортні накладні; видаткові накладні; платіжні документи щодо оплати вартості товару, податкові накладні (т.3а.с.190-209).

С(Ф)Г Підприємець Ліц - договір поставки №28022007 від 28.02.2020р. (поставка сої), картка рахунку 631, видаткові накладні, акти здачі-приймання транспортних послуг, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару (транспортних послуг) (т.3а.с.211-249,т.4а.с.1-108).

ФГ "Агро Плюс 7" договір поставки №02091954 від 02.09.2019 р. (поставка сої), картка рахунку 631, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару, (т.5а.с.99-246).

ФОП ОСОБА_1 - договір поставки №09091916 від 09.09.2019р. (поставка сої), договір перевезення вантажу №17091901 від 17.09.2019 р. (транспортні послуги), картка рахунку 631, рахунки на оплату, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару (транспортних послуг) (т.6а.с.51-141).

ТОВ "-Квадро-" - договори поставки № 17091917 від 17.09.2019 р. та № 26031916 від 26.03.2019 р., (поставка сої), картка рахунку 631, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару (т.6а.с.207-249,т.7а.с.1-202).

СВК "Хильківський" - договір поставки № 29081911 від 29.08.2019 р. (поставка сої), договір відповідального зберігання №11022004 від 11.02.2020 р., картка рахунку 023, картка рахунку 631, акти приймання-передачі майна по договору №11022004 від 11.02.2020 р., товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату, податкові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару. (т.7а.с.204-250,т.8а.с.1-111).

СВК "Багачанський" - договір поставки № 25091914 від 25 вересня 2019 року (поставка сої), договір відповідального зберігання №1102200 від 11.02.2020 р., картка рахунку 023, картка рахунку 631, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі майна по договору №1102200 від 11.02.2020 р., податкові накладні, рахунки на оплату, платіжні документи щодо оплати вартості товару. (т.8а.с.112-241).

ТОВ фірма САІ ЛТД - договір поставки № 27052010 від 27 травня 2020 року (поставка сої), картка рахунку 631, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, платіжні документи щодо оплати вартості товару. (т.8а.с.243-246,т.9а.с.1-250,т.10а.с.1-24).

ТОВ "Концепт Плюс" - договір поставки №19032002 від 19.03.2020 року (поставка сої), картка рахунку 631, податкова накладна, рахунки на оплату, видаткові накладні, платіжні документи щодо оплати вартості товару. (т.10а.с.48-63).

Крім вищевикладеного, факт приймання сої за місцезнаходження позивача від контрагентів підтверджується реєстром відвантажувань насіння сої за періоди, які відповідають періодам одержання товару від ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД (т.10а.с.65-176).

Факт використання одержаного товару від вищевказаних контрагентів, у власній господарській діяльності підтверджується договором на переробку давальницької сировини від 20.03.2019 №20031914 укладеного між позивачем та ТОВ "Транзпостач" та подальшої реалізації одержаної продукції суб`єктам господарювання (т.10а.с.177-214).

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про заниження позивачем сум податку, сплачених в ціні товару, поставленого на адресу позивача.

Ставлячи під сумнів товарність вказаних операцій податковий орган посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та встановлює, що підприємства здійснюють придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання, обсяги та властивості ТМЦ не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям контрагентам позивача, що свідчить про безпідставне документування у частині перенесення до бухгалтерського обліку позивача операцій, які документально оформлені, але фактично не відбулися при декларуванні взаємовідносин із цими підприємствами.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Щодо достатності ресурсів для здійснення господарських операцій слід зважати на те, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Відтак посилання контролюючого органу на можливі порушення вимог податкового законодавства контрагентом позивача не можуть бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій за укладеними з ним договором.

Чинним законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємницької діяльності стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявність тих чи інших основних фондів, зокрема, земельних ділянок тощо для здійснення господарської операції. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальну можливість виконання правочину.

Аналогічні правові висновки міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 20.09.2024 року у справі №160/10727/22.

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

У постанові від 03.09.2019 року у справі №810/3790/17 Верховний Суд також вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по ланцюгу постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган

Відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.09.2024 року у справі №380/18771/22.

Щодо посилань податкового органу, що господарючі суб`єкти по ланцюгу постачання є фігурантами по кримінальним провадженням, суд апеляційної інстанції зазначає наступне, що сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Відповідний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду 27 березня 2018 року у справі №816/809/17.

Суд звертає увагу, що наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів платника податків, в яких не винесено вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів КАС України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.

Суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що згідно із вимогами цивільного та податкового законодавства існує презумпція правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпція правомірності рішень платника податку (пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України), а відповідно до ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має виключно індивідуальний характер. Тобто, якщо контрагент позивача не виконав своїх податкових зобов`язань, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, і платник податків, в свою чергу, в даному випадку, не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такі правові висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними зокрема, в постановах від 10.04.2020 р. (справа №440/1082/19), від 17.03.2020 р. (справа №812/9439/13а), від 12.06.2022 р. (справа №520/2388/20), від 05.10.2022 р. (справа №640/1269/19), від 01.02.2023 р. (справа №300/1753/21), від 19.06.2023 р. (справа №810/1577/17).

Окрім того, колегія суддів також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, від 06.11.2018 року по справі № 822/551/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Що стосується посилань податкового органу на відомості інформаційних баз даних Податковий блок, як джерела інформації, який підтверджує факт непридбання контрагентами позивача відповідних товарів та неможливості їх продажу позивачу, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 року по справі № 826/11629/16, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, наданими до суду доказами позивач належним чином довів та в повному обсязі підтвердив правомірність віднесення відповідних сум до податкового кредиту та формування показників податку на прибуток по взаємовідносинам з контрагентами - ТОВ АШЛЕНД; Фермерське господарство АГРО ПЛЮС 7; ТОВ -КВАДРО-; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ БАГАЧАНСЬКИЙ; СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ ХИЛЬКІВСЬКИЙ; Селянське (фермерське) господарство Підприємець Ліц; ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ОТРАДНЕ ПЛЮС; ТОВ КОНЦЕПТ ПЛЮС; ФОП ОСОБА_1 ; Товариство з обмеженою відповідальністю фірма САІ ЛТД на підставі наявних у позивача первинних документів.

Відповідачем не доведено фактів відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентами. Суду не були надані докази про встановлення таких фактів у рішеннях інших судів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дішов правильного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині, які оскаржуються позивачем, прийнято відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуваннм вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від позивача на адресу суду надійшла заява про стягнення на його користь витрат з правильної допомоги у розмірі 6 000 грн.

Відповідач подав до суду заперечення проти задоволення заяви про стягнення витрат в такому розмірі, ззазначивши про те що витрати у відповідному розмірі не підтверджені позивачем.

Розглянувши заяву позивача колегія суддів приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення з огляду на таке.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Також Велика Палата Верховного Суду у пунктах 143, 145 цієї постанови зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Встановлені обставини справи свідчать, що 05.02.2025 року Приватне підприємство «Укр Агро Партнер» в особі директора Зацепіна Володимира Сергійовича (Замовник) уклало з Адвокатом Кириленко Юрієм Григоровичем (Представник) договір про надання правничої допомоги (далі Договір), предметом якого є представництво інтересів Замовника при підготовці до розгляду та розгляді у суді апеляційної інстанції адміністративної справи № 340/6280/24 за позовом Приватного підприємства «Укр Агро Партнер» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області по визнанню протиправними та скасуванню податкових повідомлень-рішень, винесених ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами перевірки ПП «Укр Агро Партнер» (Акт № 10758 /11-28-07- 07/42546392 від 02.08.2024 року).

Розділом 4 Договору передбачений гонорар Представника, зокрема:

4.3. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами

та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.

4.5. Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, виписаний Представником.

4.7. Сторони погоджуються з тим, що розмір гонорару за цим Договором становитиме

6000,00 (шість тисяч) грн. (у разі, якщо заявлена орієнтована і фактична участь у судових засіданнях співпадають. В іншому випадку розмір гонорару підлягає коригуванню відповідно з *ПРИМІТКОЮ, що наведена в таблиці у розділі 2 цього Додатку). Гонорар має бути виплачений в строк не пізніше 30 календарних днів після винесення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до Акту виконаних робіт (прийняття послуг) від 10.02.2025 року, підписаного Сторонами, на день складання цього акту Представник надав Замовнику необхідну правничу допомогу, яка складається з представництва інтересів Замовника при підготовці до розгляду та розгляді у суді апеляційної інстанції адміністративної справи № 340/6280/24 за позовом Приватного підприємства «Укр Агро Партнер» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області по визнанню протиправними та скасуванню податкових повідомлень-рішень, винесених ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами перевірки ПП «Укр Агро Партнер» (Акт № 10758 /11-28-07-07/42546392 від 02.08.2024 року).

Сторони погодились, що послуги, визначені додатком № 1 до Договору (Розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу) на суму 6000 грн. надані в повному обсязі і прийняті Замовником.

10.02.2025 року Адвокатом на адресу ПП «Укр Агро Партнер» виписано рахунок № 1 на оплату наданих послуг в сумі 6000 грн. за зазначеним договором про надання правничої допомоги.

У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Колегія суддів зазначає, що існує усталена судова практика Верховного Суду щодо вирішення відповідних спорів, підготування відзиву на апеляційну скаргу у цій справі не є ускладненим та затратним за часом.

Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 6000 грн не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг). Співмірним розміром ввартості послуг в цій справі є 4000 грн.

Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 в адміністративній справі №340/6280/24 залишити без змін.

Стягнути на користь приватного підприємства «Укр Агро Партнер» судові витрати у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гриень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова в повному обсязі складена 26.11.2025.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник