Справа № 440/5269/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 р.Справа № 440/5269/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 28.10.25 року по справі № 440/5269/23

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі по тексту - ВК РМР, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка полягає у ненаданні повної та достовірної публічної інформації на запит на публічну інформацію № 1 ОСОБА_1 від 18.04.2023;

- зобов`язати Виконавчий комітет Решетилівської міської ради надати ОСОБА_1 відповідь на запит на публічну інформацію № 1 від 18.04.2023: 1) скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі - ЦНАП) їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання"; 2) надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору); 3) сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки; 4) скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі - ЦНАП) їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання"; 5) надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору); 6) сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору за послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Виконавчого комітету Решетилівської міської ради у наданні ОСОБА_1 інформації на запит на публічну інформацію № 1 від 18.04.2023.

Зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 на публічну інформацію № 1 від 18.04.2023, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду від 07.06.2023 у справі №440/5269/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2025 - ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі № 440/5269/23 скасовано.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23 протягом одного місяця з моменту отримання копії постанови. В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

12.08.2025 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023.

Ухвалою суду від 18.08.2025 відмовлено у прийнятті звіту Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про виконання рішення суду в адміністративній справі №440/5269/23.

Встановлено Виконавчому комітету Решетилівської міської ради новий строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №440/5269/23.

Зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі №440/5269/23 у повному обсязі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 440/5269/23 прийнято звіт Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про виконання рішення суду в адміністративній справі № 440/5269/23.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 по справі № 440/5269/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 440/5269/23 - залишено без змін.

27.10.2025 позивач звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення у справі № 440/5269/23, в якій просила суд першої інстанції зобов`язати керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 протягом 15 днів з моменту з моменту ухвалення судового рішення Другого апеляційного адміністративного суду за результатами розгляду заяви від 22.10.2025 про зобов`язання подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025.

В обґрунтування вимог вказаної заяви стверджувала, що оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 440/5269/23 накладено на керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 штраф, який досі не виплачений позивачу, наявні підстави для встановлення судового контролю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 440/5269/23 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025, в порядку ст. 382 КАС України, в справі № 440/5269/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 повністю і ухвалити нове судове рішення про зобов`язання керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 протягом 15 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду даної апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для її скасування.

Наполягала, що висновок суду першої інстанції про те, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 про накладення на відповідача штрафу не є тим судовим рішенням, за виконанням якого суд може встановити судовий контроль, є таким, що не відповідає дійсності, оскільки за приписами статей 129-1 Конституції України, 381-1, 382 КАС України суд здійснює судовий контролю за усіма судовими рішеннями, у тому числі про стягнення штрафу.

Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

У клопотаннях від 27.11.2025 позивач просила дослідити зміст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025, ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025, а також заперечувала проти долучення наданих відповідачем 10.11.2025 доказів.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені заздалегідь та належним чином шляхом направлення повісток у системі «Електронний суд».

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Від представника відповідача 27.11.2025 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого вказано, що представник Решетилівської міської ради не має можливості з`явитись у судове засідання, оскільки 27.11.2025 року о 14:45 год у Полтавському апеляційному суді відбудеться інше судове засідання по справі № 546/1657/23, яке призначено раніше від справи, що розглядається.

Відповідно до приписів частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Надаючи оцінку поданому клопотанню, колегія суддів виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для безумовного відкладення розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надання представнику відповідача можливості викласти свою позицію письмово, колегія суддів дійшла висновку про можливість вирішення спору за відсутності представника відповідача, що має наслідком відмову в задоволенні клопотання ВК РМР про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2025: ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 440/5269/23 скасовано; заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради подати звіт до суду першої інстанції про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. у справі № 440/5269/23 протягом одного місяця з моменту отримання копії постанови; в задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

12.08.2025 Виконавчим комітом Решетилівської міської ради надано до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 відмовлено у прийнятті звіту Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про виконання рішення суду в адміністративній справі № 440/5269/23; встановлено Виконавчому комітету Решетилівської міської ради новий строк для подання звіту про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23; зобов`язано Виконавчого комітету Решетилівської міської ради в двомісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23 у повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 р. в справі № 440/5269/23 скасовано в частині відмови в накладенні штрафу на керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 ; накладено на керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560 грн.; половину штрафу в розмірі 30280 грн стягнуто на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в розмірі 30280 грн стягнуто на користь Державного бюджету України; в іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 р. в справі № 440/5269/23 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 в порядку статті 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що у цій справі позивач просив встановити судовий контроль не за виконанням судового рішення по суті спору (рішення або постанови), а за виконанням процесуального рішення суду апеляційної інстанції у формі постанови, винесеної за результатами розгляду ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду, що не відповідає меті інституту судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, передбаченого статтею 382 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а.

Так, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 у справі № 440/5269/23, яким зобов`язано Виконавчий комітет Решетилівської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 на публічну інформацію № 1 від 18.04.2023, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні, набрало законної сили 08.07.2023.

Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Так, згідно з положеннями частин 1, 3, 4 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Частинами 1, 2 статті 382-1 КАС України передбачено, що суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу (частина 1 статті 382-3 КАС України).

Згідно з частинами 3, 4 статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням зобов`язання, покладеного на суб`єкта владних повноважень рішенням адміністративного суду.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

У розумінні положень статті 241 КАС України судовими рішеннями є:

1) ухвали;

2) рішення;

3) постанови.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.

У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що суди наділені правом встановити судовий контроль лише стосовно виконання судових рішень по суті спору.

Колегією суддів встановлено, що обґрунтовуючи необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі ОСОБА_1 стверджувала, що оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 440/5269/23, серед іншого, накладено на керівника Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_3 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, а половину штрафу в розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень стягнуто на користь ОСОБА_1 , однак станом на момент звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю (27.10.2025) сума такого штрафу на банківський рахунок позивача не перерахована, наявні підстави для встановлення судового контролю.

З вищенаведеного вбачається, що позивач у даній справі просить встановити судовий контроль не за виконанням судового рішення по суті спору (рішення або постанови), а за виконанням процесуального рішення суду апеляційної інстанції у формі постанови, винесеної за результатами розгляду ухвали суду першої інстанції про прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду, тобто рішення, постановленого внаслідок застосування процедури судового контролю, що не передбачено приписами КАС України.

При цьому, як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 440/5269/23, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 по справі № 440/5269/23, прийнято звіт Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про виконання рішення суду в адміністративній справі № 440/5269/23.

Однак, Кодекс адміністративного судочинства України не визначає можливості встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення після того, як судом вже прийнято відповідний звіт від суб`єкта владних повноважень.

Тому повторне звернення із заявою про встановлення судового контролю після прийняття від Виконавчого комітету Решетилівської міської ради звіту про виконання рішення суду в адміністративній справі № 440/5269/23 є безпідставне.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом в ухвалі від 25.11.2021 по справі №855/111/20.

Колегія суддів роз`яснює позивачу, що відмова боржника у добровільному порядку сплати штраф, накладений в межах провадження про судовий контроль, є підставою для звернення стягувача до органів Державної виконавчої служби України, однак не може слугувати підставою для повторного вжиття заходів із встановлення судового контролю.

Відповідно до частини 2 статті 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наведене ОСОБА_1 доводи не є підставою для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2025, що зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 по справі № 440/5269/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко