Справа № 120/14651/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

25 листопада 2025 року

м. Київ

справа №120/14651/24

адміністративне провадження №К/990/40165/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року

у справі №120/14651/24

за позовом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

до ОСОБА_1

про припинення права на виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулося до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

- припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 12 серпня 2024 року №ОД59 на об`єкт «Капітальний ремонт нежитлової будівлі літ. «А» за адресою: Одеська область, Одеський район, Одеська територіальна громада, місто Одеса, вулиця Левітана, 114-ж» та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 26 серпня 2024 року №ОД46 на вказаний об`єкт.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 02 жовтня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 жовтня 2025 року касаційну скаргу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду документ про сплату судового збору.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулося до Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги та документом про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради усунуто недоліки касаційної скарги, що стали підставою для залишення її без руху.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу; суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 26, 29, частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пунктів 3.1, 3.21, 3.7 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затвердженого наказом Мінрегіону України від 04 червня 2014 року №163 (далі - ДБН А.2.2-3:2014), та без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 серпня 2020 року у справі №826/6660/16, від 20 липня 2022 року у справі №640/18400/18, від 07 березня 2023 року у справі №420/9217/21, від 29 березня 2023 року у справі №640/1990/22, від 14 червня 2023 року у справі №826/22842/15, від 30 липня 2025 року у справі №420/10013/23.

Скаржник вважає, що суди першої і апеляційної інстанцій, під час розгляду справи, взагалі не встановили наявність чи відсутність ознак самочинного будівництва, згідно зі статтею 376 ЦК України, а обмежились лише висновком про недоведеність позивачем внесення відповідачем недостовірних даних.

Крім того, не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 березня 2023 року у справі №420/9217/21, від 29 березня 2023 року у справі №640/1990/22, про те, що суди під час розгляду справи мали встановити наявність ознак самочинного будівництва, визначених статтею 376 ЦК України, чого, на думку скаржника, зроблено не було.

Скаржник зазначає, що за результатами комісійного обстеження, про що складено акт від 16 серпня 2024 року, встановлено, що відповідачем здійснена реконструкція нежитлової будівлі, а не капітальний ремонт, як було зазначено у повідомленні/декларації. Реконструкція призвела до фактичної зміни геометричних розмірів (демонтаж приміщень №3 та №4) та зміни геометрії фундаментів у плані. Загальна площа зменшилась зі 103,4 кв.м. до 56,8 кв.м. Встановлені обставини свідчать про надання відповідачем недостовірних даних і є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Роботи з реконструкції, на відміну від капітального ремонту, як стверджує скаржник, посилаючись на ДБН А.2.2-3:2014, потребують:

- отримання містобудівних умов та обмежень (які відсутні);

- наявності інформації щодо права власності або користування земельною ділянкою (рішення Одеської міської ради про передачу ділянки у власність/користування відсутнє);

- розроблення та затвердження проєктної документації.

Суди не дослідили належні та допустимі докази у справі (акт обстеження від 16 серпня 2024 року, фотофіксація об`єкта), які підтверджують, що відповідач здійснив реконструкцію (зі зміною геометричних розмірів, демонтажем приміщень та зміною геометрії фундаментів), а не капітальний ремонт.

На думку скаржника, суди першої і апеляційної інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 серпня 2020 у справі №826/6660/16 та від 30 липня 2025 року у справі №420/10013/23, про те, що для звернення до суду з позовом про скасування реєстрації документів Департамент з питань архітектурно-будівельного контролю не зобов`язаний проводити перевірку, якщо є очевидна недостовірність даних.

У касаційній скарзі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради просить Верховний Суд скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої і апеляційної інстанцій положень статей 26, 29, частини другої статті 39-1 Закону №3038-VI, статті 376 ЦК України, пунктів 3.1, 3.21, 3.7 ДБН А.2.2-3:2014, а також перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 серпня 2020 року у справі №826/6660/16, від 20 липня 2022 року у справі №640/18400/18, від 07 березня 2023 року у справі №420/9217/21, від 29 березня 2023 року у справі №640/1990/22, від 14 червня 2023 року у справі №826/22842/15, від 30 липня 2025 року у справі №420/10013/23.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначене, враховуючи наявність електронного кабінету в інших учасників справи, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 зареєструватися у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі №120/14651/24 за позовом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про припинення права на виконання будівельних робіт та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

2. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №120/14651/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа