Справа № 320/38760/23
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Київ справа № 320/38760/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Басая О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (далі Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 до 31.07.2005;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 до 31.07.2005 на підставі поданих довідок.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні заробітної плати за періоди роботи з 01.01.2003 по 31.07.2005 для перерахунку пенсії, оскільки страхувальником Координатором проектів Організації з безпеки та співробітництва в Європі в Україні, за період з 01.01.2003 по 31.07.2005 не сплачувались страхові внески щодо позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали суду від 03.04.2024 та позовної заяви з усіма доданими до неї документами було направлено відповідачу до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16.04.2024.

05.06.2024 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Так, відповідачем зазначено, що страховий стаж та заробітну плату для обчислення пенсії позивача розраховано на підставі наданих заявником документів та даних реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Період з 01.05.2001 по 31.08.2002 та з 01.01.2003 по 31.12.2003 враховано "0", оскільки вищезазначені періоди враховані для призначення пенсії до страхового стажу на підставі трудової книжки, а інформація щодо заробітної плати в системі персоніфікованого обліку відсутня. Періоди з 01.01.2004 по 30.09.2004 та з 01.03.2005 по 31.12.2012 при призначенні пенсії до страхового стажу та заробітної плати не враховано, оскільки за цей період відсутня інформація в системі персоніфікованого обліку.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши докази та аргументи сторін, оцінивши їх в сукупності, суд встановив таке.

Позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком з 23.07.2022 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 № 320/296/23.

Так, відповідно до рішення суду від 08.02.2023 у справі № 320/296/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка проявляється у формі неврахування періодів трудового стажу, а саме: період проходження військової служби в період з 19.05.1981 по 29.03.1983 та період трудової діяльності в офісі Координатора проектів Організації з безпеки і співробітництва в Європі в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 по 01.01.2004 до страхового пенсійного стажу ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати період проходження військової служби в період з 19.05.1981 по 29.03.1983 та період трудової діяльності в офісі Координатора проектів Організації з безпеки і співробітництва в Європі в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 по 01.01.2004 до страхового пенсійного стажу ОСОБА_1 та повторно розглянути заяву позивача, прийнявши відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

19.09.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії згідно довідки Організації з безпеки і співробітництва в Європі в Україні від 21.09.2022.

Листом від 06.10.2023 № 34024-35354/С-07/8-2600/23 Головне управління ПФУ в м. Києві надано відповідь, що страхувальник Координатор проектів Організації з безпеки і співробітництва в Європі в Україні за період з 01.01.2023 по 31.07.2005 звітність з персоніфікованого обліку щодо позивача не подавалася, страхові внески не сплачувались.

Не погодившись з такою позицією відповідача та вважаючи його бездіяльність протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статі 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові відносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України від 05.11.1991 № 1788-ІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ІІ), Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-VI) та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно абзаців 1, 2 частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Статтею 66 Закону № 1788-XII передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Як зазначено відповідачем, заробітна плата за періоди з січня 2003 по грудень 2003 врахована у нульовому варіанті, а періоди з січня 2004 по вересень 2004 та з травня 2005 по липень 2012 до страхового стажу та заробітної плати не враховані, оскільки за ці періоди відсутні дані в системі персоніфікованого обліку.

Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, відповідач у відзиві на позов звертає увагу на відсутність у спірному періоді по страхувальнику ОБСЄ даних в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 2003 по 2005. З цього приводу треба зазначити таке.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга стаття 20 Закону № 1058-IV).

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною десятою статті 20 Закону № 1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 № 2464-IV "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон № 2464- IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Згідно з статтею 4 Закону № 2464- V платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України.

Так, Організація з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ), державною-учасницею якої є Україна, є міжнародною міжурядовою організацією.

Відповідно до положень статті 6 Меморандуму про взаєморозуміння між Урядом України і Організацією з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ) щодо створення нової форми співробітництва, ратифікованого Законом від 10.02.2000 № 1446-ІІІ "Про ратифікацію Меморандуму про взаєморозуміння між Урядом України і Організацією з безпеки і співробітництва в Європі (ОБСЄ) щодо створення нової форми співробітництва", Координатор та його/її міжнародний персонал, так само як і члени їхніх сімей, що перебувають разом з ними, користуватимуться на території України такими ж статусом, правами, привілеями та імунітетами, які надаються Урядом України дипломатичним представництвам та дипломатичному персоналу, акредитованому в Україні, та членам їхніх сімей, що перебувають разом з ними, згідно з Віденською конвенцією про дипломатичні зносини 1961 року.

Члени українського персоналу, найнятого на місці Координатором, матимуть статус, що відповідає статусу місцевого персоналу дипломатичних представництв. Вони залишаються суб`єктами національного законодавства України. Проте вони користуватимуться імунітетом від цивільної та адміністративної відповідальності стосовно дій, вчинених ними під час виконання своїх службових обов`язків у статусі співробітників Координатора.

Отже, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи у зазначеного роботодавця, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який роботодавцем, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання роботодавцем-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17 та від 30.07.2019 у справі № 373/2265/16-а.

Згідно з пунктом 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі Положення № 794), персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).

Відповідно до пункту 3 Положення № 794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб.

Разом з цим суд зазначає, що періоди роботи, за які страхувальник нарахував застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримав з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатив страхувальник ці страхові внески (єдиний внесок) чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за наявності відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 482/434/17.

Відповідно до розділу 2 Контракту для найманого на місцевому рівні адміністративного асистента ОСОБА_1 працював штатним місцевим працівником Координатора ОБСЄ в Україні з усіма пільгами, обов`язками та відповідальністю, як зазначається в Контракті. Згідно пункту Б розділу 2 Контракту адміністративний асистент отримує заробітну плату в розмірі 601,42 доларів США на місяць.

Позивачем до заяви про перерахунок пенсії було додано довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.09.2022 № 284, видану Координатором проектів ОБСЄ в Україні за період з 01.01.2003 по 31.07.2005.

Отже, робота позивача як працівника Координатора ОБСЄ в Україні підтверджується Контрактом для найманого на місцевому рівні адміністративного асистента від 20.01.2003 та довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.09.2022 № 284, видану Координатором проектів ОБСЄ в Україні.

З огляду на надання позивачем до пенсійного органу відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески (єдиний внесок), відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вказані періоди не має наслідком позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Що стосується вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 до 31.07.2005 на підставі поданих довідок, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним, як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

У позовній заяві позивач заявив вимоги лише щодо зобов`язання відповідача зарахувати заробітну плату за період роботи в офісі Координатора ОБСЄ в Україні з 01.01.2003 по 31.07.2005 на підставі поданих довідок, без зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та її виплату. Однак на переконання суду, для ефективного відновлення порушених відповідачем прав позивача, варто вийти за межі позовних та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити з 19.09.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з врахуванням заробітної плати (доходу) за періоди роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні з 01.01.2003 по 31.07.2005 згідно довідки про заробітну плату від 21.09.2022 № 284, видану Координатором проектів ОБСЄ в Україні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 9, 77 статті 139 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не зарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні на посаді адміністративного асистента з 01.01.2003 до 31.07.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, м. Київ) здійснити з 19.09.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком з врахуванням заробітної плати (доходу) за періоди роботи в офісі Координатора проектів ОБСЄ в Україні з 01.01.2003 по 31.07.2005 згідно довідки про заробітну плату від 21.09.2022 № 284, видану Координатором проектів ОБСЄ в Україні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, м. Київ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.