Справа № 240/6899/25
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
27 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/6899/25
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черноліхова С.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
У Житомирський окружний адміністративний суд надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.
В заяві просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Представник відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн подав заперечення, в якому вказує, що дана справа не вирізняється особливою складністю формування правової позиції та доказової бази; доведення неправомірності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Тому такі витрати є необґрунтованими та не підлягають стягненню з органу Пенсійного фонду.
Згідно з частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути заяву у письмовому провадженні.
Встановлено, що рішенням суду від 30 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 03.09.1987 по 26.06.1989 та періоди роботи з 10.08.1989 по 05.01.1993, з 18.01.1993 по 31.03.1997 та з 01.04.1997 по 04.08.1998.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.12.2024 з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Вирішуючи питання розподілу згідно з вимогами статті 139 КАС України судових витрат на правничу допомогу, суд врахував таке.
Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 4, 7, 9 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Здійснюючи аналіз наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 справі №810/3806/18, від 19.09.2019 у справі №826/8890/18.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані до суду:
- ордер на надання правничої допомоги №1915143 від 08.08.2025;
- копія договору про надання правової допомоги від 21.05.2025 №512;
- копія додатку 1 до договору №512 про надання правової допомоги від 08.07.2025 із фіксованими розмірами оплати гонорару за надання правової допомоги та послугами, які надає адвокатське бюро;
- копія акту наданих послуг від 04.11.2025;
- звіт про обсяг наданих послуг від 04.11.2025
Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд робить висновок, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально. Понесені витрати на професійну правничу допомогу склали 5000,00 грн.
Відтак, дослідивши надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн, суд вважає заявлену суму витрат співмірною з наданими послугами на правничу допомогу, а їх розмір обґрунтованим та розумним, оскільки у зв`язку з протиправними діями Пенсійного органу позивачу довелося звертатися за захистом своїх прав до адвоката.
Враховуючи викладене, заява позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 139, 242-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя С.В. Черноліхов