Справа № 200/6950/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Справа№200/6950/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 (далі відповідач) та відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.07.2025 № 738-ОС, позивачу нараховано грошову компенсацію за: невикористану щорічну основну відпустку у розмірі 105 календарних днів за 2022-2025 рік; невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 70 календарних днів за 2021-2025 роки, разом - 175 днів. Позивач зауважив, що оскільки зі змісту наказу неможливо встановити, чи при обрахуванні компенсації за невикористані відпустки враховувалась додаткова грошова винагорода, 15.08.2025 в його інтересах був надісланий адвокатський запит на який відповідачем надано відповідь від 21.08.2025 року, відповідно до якого додаткова грошова винагорода не враховується при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Позивач закцентував свою увагу на тому, що відповідно до довідки про грошове забезпечення, він отримував додаткову грошову винагороду під час проходження військової служби. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування додаткової грошової винагороди при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.

Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив наступне, що позивач проходив військову службу та був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення у НОМЕР_1 прикордонному загону (військова частина НОМЕР_2 ), та був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Виключений зі списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.07.2025 № 738-ОС, з 07 липня 2025 року. Відповідач зауважив, що згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 02.07.2025 № 738-ОС, відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачу нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічні основні відпустки: за 2022 рік 30 календарних днів, за 2023 рік за 30 календарних днів, за 2024 рік за 30 календарних днів, за 2025 рік за 15 календарних днів. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни», Позивачу нараховано грошову компенсацію за 70 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки. Згідно з інформації про грошове забезпечення та інші види винагород, на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 розмір місячного грошового забезпечення позивача становив 23643,50 грн., яке складається з наступних складових: посадовий оклад 3170,00 грн.; оклад за військовим званням 740,00 грн.; надбавка за вислугу років 977,50 грн.; надбавка за особливості проходження служби 1955,00 грн.; преміювання 16801,00 грн. Таким чином сума грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки складає: 23643,50 грн. за 2022, 2023 та 2024 роки (за 30 календарних днів) та 11821,75 грн. за 2025 рік (за 15 календарних днів). Сума грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки складає: 55168,17 грн. (23643,50 грн. / 30 * 70 к.д.). Відповідач зазначив, що позивач з 27.03.2022 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України та 30.12.2024 відбувся обмін військовополоненими, серед яких також було звільнено з полону й позивача. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що за приписами п.13 Особливостей № 726, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які: захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі якщо зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), за час перебування в полоні, заручниках та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності. Відповідач зауважив, що позивачу в період з 27.03.2022 по 30.12.2024 року нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, як військовослужбовцю який перебував в полоні, згідно Постанови № 168. В подальшому у липні 2025 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду за період перебування на лікуванні, а саме: 1 день у грудні 2024 року; 16 днів у січні 2025 року; 8 днів у лютому 2025 року та 7 днів у березні 2025 року. Згідно з пунктом 14 Особливостей № 726, винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення. Відповідач зауважив, що розрахунковою величиною для проведення компенсації за невикористані дні відпустки є місячне грошове забезпечення, яке, згідно пункту 2 Інструкції № 558, не включає одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Відповідно винагорода передбачена, постановою КМУ № 168, не входить до складу місячного грошового забезпечення (пункт 14 Особливостей № 726), відповідно не може бути включена до розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки. Саме пункт 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 встановлює особливості нарахування та виплати грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки, як основної так і додаткової військовослужбовцям Держприкордонслужби. Відповідач зазначив, що позивач з квітня 2025 року по момент виключення 07.07.2025 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 не отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, в загальному виключається фактична спірність можливого включення такої винагороди до місячного грошового забезпечення позивача, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року N 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за N 854/32306, на яку посилається відповідач, не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідачем були надані заперечення щодо відповіді на відзив, в яких він зазначив, що сторона позивача хибно посилається на Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, затверджений Міністерством оборони України. Обидва нормативно-правових акти розроблено у відповідності, зокрема, до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ № 704. Проте порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України врегульовані саме Інструкцією затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, якою зобов`язана керуватись військова частина НОМЕР_2 у даних спірних правовідносинах, оскільки компенсація відпусток нараховувалась і виплачувалась позивачу як військовослужбовцю Держприкордонслужби, а не Збройних Сил України, що в свою чергу виключає правові підстави для застосування Порядку № 260, який передбачений для військовослужбовців Збройних Сил України. Відповідач також зазначив, що сторона позивача посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.08.2024 у справі № 420/693/23, які не є релевантними та не можуть бути застосованими до спірних правовідносин, що розглядаються та зауважив, що відмінність даного спору від вищевказаного полягає в тому, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода в період з 27.03.2022 по 30.12.2024 як військовослужбовцю захопленому в полон та в липні 2025 року як військовослужбовцю який перебував на лікуванні згідно з абз. абз. 2, 3 пункту 13 Особливостей № 726 за період з грудня 2024 року по березень 2025 року в загальному за 32 дні такого лікування. З урахуванням наведеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усі наявні докази на підтвердження зазначеного у відзиві; відомості про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, одноразові види грошового забезпечення) за період його служби (включно) в розрізі місяців; довідку за період його служби про нараховані позивачу суми додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168; детальний розрахунок нарахованого та виплаченого позивачу при звільненні грошового забезпечення; складові які були враховані при проведенні розрахунку грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 175 днів.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у представника позивача адвоката Отрох А.В. та у Військової частини НОМЕР_2 , про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та в графі «дата встановлення статусу» зазначено «15.09.2025».

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 та є громадянином України відповідно до наявної копії безконтактного паспорту з електронним носієм № НОМЕР_4 , орган що видав 8018.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявною копією в матеріалах справи посвідчення серії НОМЕР_5 виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України від 07.01.2025 року.

Відповідач - НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу із Наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02.07.2025 року №738-ОС позивача з 07 липня 2025 року було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Наказано відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки: за 2022 рік - за 30 календарних днів; за 2023 рік - за 30 календарних днів, за 2024 рік - за 30 календарних днів; за 2025 рік - за 15 календарних днів. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 70 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Судом встановлено, що відповідач від 21.08.2025 року на адвокатський запит представника позивача надав відповідь наступного змісту: - «Разом з тим повідомляю, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Місячне грошове забезпечення складається з основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням) та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 22.09.2010 та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73 (в редакції від 02.02.2016), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 73). Ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода). Відповідно до пункту 3 Інструкції № 73, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений). Згідно пункту 6 Інструкції № 73, винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників. Пунктом 8 Інструкції № 73 визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.».

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач у своєму відзиві зазначив: - «Згідно наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 02.07.2025 № 738-ОС, відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Позивачу нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічні основні відпустки: за 2022 рік 30 календарних днів, за 2023 рік за 30 календарних днів, за 2024 рік за 30 календарних днів, за 2025 рік за 15 календарних днів. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, Позивачу нараховано грошову компенсацію за 70 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки. Згідно з інформації про грошове забезпечення та інші види винагород, на день виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 розмір місячного грошового забезпечення Позивача становив 23643,50 грн., яке складається з наступних складових: Посадовий оклад 3170,00 грн. Оклад за військовим званням 740,00 грн. Надбавка за вислугу років 977,50 грн. Надбавка за особливості проходження служби 1955,00 грн. Преміювання 16801,00 грн. Таким чином сума грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки складає: 23643,50 грн. (23643,50грн. / 30*30к.д.) за 2022 рік; 23643,50 грн. (23643,50грн. / 30*30к.д.) за 2023 рік; 23643,50 грн. (23643,50грн. / 30*30к.д.) за 2024рік; 11821,75 грн. (23643,50грн. / 30 *15к.д.) за 2025рік. Сума грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки складає: 55168,17 грн. (23643,50 грн. / 30 * 70 к.д.) Нарахування та виплата ОСОБА_1 у липні 2025 року вказаних грошових компенсацій відображені в розрахунковому листі за липень 2025 року. […]. Позивач з 27.03.2022 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. 30.12.2024 відбувся обмін військовополоненими, серед яких також було звільнено з полону ОСОБА_1 . […]. Позивачу в період з 27.03.2022 по 30.12.2024 нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, як військовослужбовцю який перебував в полоні, згідно Постанови № 168. В подальшому у липні 2025 року позивачу було нараховано та виплачено додаткову винагороду за період перебування на лікуванні, а саме: 1 день у грудні 2024 року; 16 днів у січні 2025 року; 8 днів у лютому 2025 року;7 днів у березні 2025 року.».

Вищезазначене відповідачем у його відзиві на позовну заяву, підтверджується наявними копіями в матеріалах справи: довідки грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій від 26.09.2025 року №1385; довідками грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки від 26.09.2025 року (№№1381, 1382, 1383 та 1384); особистими картками на грошове забезпечення за 2023-2025 роки та архівними відомостями з 2021 по 2025 роки.

З архівних відомостей виплаченого грошового забезпечення позивачу, судом встановлено, що за 2021 рік позивачу відповідачем не нараховувалась взагалі додаткова грошова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за 2025 рік тільки у січні 2025 року у розмірі 96 774,19 грн. (перебування в полоні), та перебування на лікарняному у сумі 105 990,79 грн. у липні 2025 року (з урахуванням позовних вимог не є спірним в цій справі.).

В свою чергу слід зазначити, що у 2022 - 2024 роках позивачу нараховувалась додаткова грошова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період його перебування в полоні, що також не заперечується відповідачем по справі та не є спірним.

З наявного в матеріалах справи розрахункового листа позивача за липень 2025 року, судом встановлено, що позивачу було виплачено суму 105 990,79 грн. у відповідності до постанови КМУ №168 за період перебування його на лікарняному.

Отже вищенаведеним підтверджується те, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода у відповідності до постанови КМУ №168 щомісячно у період з 27.03.2022 по 30.12.2024 року, що також не заперечується відповідачем по справі.

В свою чергу, за 2021 та 2025 роки матеріали справи таких доказів не містять.

Предметом спору у цій справі є правильність обчислення розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 р. № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Положеннями ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Частиною 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років, також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пункту 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII та пункту 3 Постанови № 704 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 р. № 558, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 р. за № 854/32306, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 558).

Згідно пункту 2 розділу І Інструкції № 558 термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Пунктом 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 передбачено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення).

Спірним у даній справі є питання щодо включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого розрахована компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Верховний Суд у постанові від 20.08.2024 р. у справі № 420/693/23 сформовано висновок щодо питання, чи враховується передбачена постановою КМУ № 168 додаткова винагорода до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані щорічні додаткові відпустки, як учаснику бойових дій та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку.

Верховний Суд виходив з того, що на законодавчому рівні не міститься жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір компенсацій, як за основну, так і невикористану додаткову відпустки.

Верховний Суд дійшов висновку, що до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу, тому, при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

З приводу питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, Верховний Суд у постанові від 23.09.2024 р. у справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2025 р. у справі № 240/2078/24, від 10.04.2025 р. у справі № 420/35446/23.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не вбачає підстав для відступу від вищенаведених правових висновків.

Враховуючи вищевикладене та установлену практику Верховного Суду, суд приходить до висновку, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому така винагорода входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористаної дні основної щорічної та додаткової відпусток.

Слід зазначити, додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виплачувалася позивачу щомісяця починаючи з 27 березня 2022 по 30.12.2024 року за час перебування позивача в полоні, що не заперечується учасниками справи та підтверджується відповідними доказами наявними в матеріалах справи.

Отже, для позивача вона була щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, яке мало бути включено до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір грошової компенсації за всі невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової) за: 30 днів (основна) (2022 рік) + 14 днів (додаткова УБД) (2022) + 30 днів (основна) (2023 рік) + 14 днів (додаткова УБД) (2023) + 30 днів (основна) (2024 рік) + 14 днів (додаткова УБД) (2024 рік), що разом становить = 132 дні.

Не включення її відповідачем до складу такого грошового забезпечення призвело до нарахування та виплати позивачу такої грошової компенсації в меншому розмірі та до порушення прав позивача на належне грошове забезпечення.

В свою чергу, суд не може погодитись із визначенням позивачем загальним розміром невикористаних днів відпусток у розмірі 175 днів, оскільки до даного розрахунку входить невикористана щорічна відпустка за 2025 рік у кількості 15 днів та додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2021 та 2025 роки (включно) у кількості 28 днів, та за наявними в матеріалах справи доказах, а саме довідок грошового забезпечення за 2021 та 2025 роки (включно) судом не встановлено, що позивачу нараховувалась щомісяця додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З урахуванням наведеного позовні вимоги за 2021 та 2025 роки (28 днів додаткової відпустки та 15 днів щорічної відпустки), які задоволенню в цій частині не підлягають.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що у розглядуваному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не включенні до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних та додаткових відпусток у загальній кількості 132 дні, та як похідна вимога, зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних та додаткових відпусток в загальній кількості 132 дні, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до приписів ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору, таким чином підстави для розподілу судового збору відсутні.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ), що полягає у не включенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних та додаткових відпусток у загальній кількості 132 дні.

Зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних щорічних та додаткових відпусток в загальній кількості 132 дні, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 листопада 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець