Справа № 560/5126/25
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5126/25
РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення від 08.11.2024 №173/975 та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08 листопада 2024 року №173/975 про призначення дружині та дочці померлого ОСОБА_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини одноразової грошової допомоги в сумі 2013000 (Два мільйони тринадцять тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожному;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 як її законний представник одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 15 000 000 грн у рівних частках кожному.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що протиправним є пункт 4 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №173/975, яким одноразова грошова допомога у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_3 призначена, зокрема, його дружині та доньці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, а не згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, тобто, у розмірі 15000000,00 грн в рівних частинах кожному.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог. Зазначає, що позивачами порушено процедуру звернення за виплатами відповідно до Постанови №168 та Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 (далі - Порядок №45). Також, смерть ОСОБА_3 настала не через поранення, а через серцеве захворювання, що не є підставою для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн відповідно до Постанови №168.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 просить задовольнити позов, поданий в інтересах неї та її неповнолітньої дитини. Зазначає, що після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану - 15 млн грн.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 13.04.2004 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області.

В шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 02.08.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.07.2024 №5/464 солдат ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом по мобілізації в Збройних Силах України в період з 29.06.2023 по 24.09.2023. Строкову військову службу не проходив. Підстава: облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_4 від 05.11.2023 №12091 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, солдат ОСОБА_3 в період з 06.08.2023 по 24.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в смт. Борова Харківської області.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 02.10.2023 Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

У висновку експерта №12-17/198Брт/23 зазначено, що при судово-медичній експертизі трупа встановлено:

- ознаки хронічної серцево-судинної недостатності: наявність вільної рідини в плевральних порожнинах, гепатоспленомегалія, набряклість обличчя та нижніх кінцівок;

- серце різко збільшене в обсязі, «бич`є», порожнини різко звужені, гіпертрофія лівого та правого шлуночків;

- при судово-гістологічному дослідженні: переважна гіпертрофія та дистрофічні зміни міокарду.

Смерть гр. ОСОБА_3 настала в результаті гострого розладу кровообігу, внаслідок гіпертрофічної кардіоміопатії.

В акті службового розслідування зазначено, що відповідно до пункту 10 розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, смерть навідника І єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_4 солдата ОСОБА_3 вважати пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. Це також зазначено в наказі командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.10.2023 №4908 «Про результати службового розслідування».

В акті службового розслідування теж зазначено, що солдат ОСОБА_3 помер під час зміни особового складу поблизу позиції «ЯЛТА» н.п. Чернещина Ізюмського району Харківської області.

Згідно з витягом з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 11 Регіональної військово-лікарської комісії, захворювання, отримане солдатом ОСОБА_3 , який приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено військово-обліковими документами: «Гострий розлад кровообігу. Гіпертрофічна кардіоміопатія», послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №12-17/198Брт/23, виданим 25.09.2023 року Барвінським відділенням Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 02.10.2023 року Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Підстава: протокол №1952 від 25.06.2024.

ОСОБА_1 звернулася до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявами, в яких просила виплатити їй та на її доньку ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю (смертю) її чоловіка, солдата ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 (лист від 18.07.2024 №10/1/8574) подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №173/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 р. №975: батьку, дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 02.10.2023 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 2013000 (Два мільйони тринадцять тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

ОСОБА_1 , вважаючи порушеними її права, а також, права її дочки ОСОБА_2 , на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови №168, а саме у розмірі 15 млн. грн в рівних частках кожному, звернулася з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і надалі в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 ) (далі - Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Пунктом 3 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з пунктом 1 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (пункт 6 статті 16-3 Закону №2011-XII).

Відповідно до пунктів 8, 9 статті 16-3 Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

У пункті 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, тут і далі в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 , (далі - Порядок №975), зазначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Підпунктом 1 пункту 4 Порядку №975 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Таким чином, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року. У такому випадку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом по мобілізації, в період з 06.08.2023 по 24.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в смт. Борова Харківської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті «Гострий розлад кровообігу. Гіпертрофічна кардіоміопатія».

Водночас, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Конституційний Суд України ухвалив рішення від 06.04.2022 №1-р(II)/2022, у якому вказав на необхідності посиленого з боку Держави соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої в лютому 2014 року, а також осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності, а також зазначив про неможливість обмеження або скасування права на соціальний захист цієї особливої категорії осіб із спеціальним юридичним статусом.

Також у вказаному рішенні зазначено, що за змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; щодо осіб, на яких покладено обов`язок захищати Україну, її незалежність та територіальну цілісність, та членів їхніх сімей частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено особливий соціальний захист, який не обмежено умовами й рівнем, визначеними у статті 46 Основного Закону України (абзаци другий, третій пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019).

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у рішенні від 12.10.2022 №7-р(II)/2022 вказав на те, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії рф проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Відповідно до пункту 4 Указу №64/2022 Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

В свою чергу, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, статті 9-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тут і надалі в редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_3 , (далі - Постанова №168), положеннями якої врегулював деякі особливості окремих виплат (в тому числі ОГД), зокрема для військовослужбовців, як осіб, які безпосередньо були залучені до виконання зазначених завдань.

Абзацом 1 пункту 1-1 Постанови №168 установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Суд зазначає, що Законом України від 29.07.2022 №2489-IX «Про внесення змін до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон №2489-IX) статтю 16-2 доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України".

Відповідно до пункту 1 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №2489-IX цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пункту 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, норма частини 3 статті 16-2 Закону №2011-XII, яка передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24.02.2022.

У цьому випадку, суд зазначає, що зворотна дія в часі цієї норми права фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги. При цьому, за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).

З огляду на наведене, суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, Постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це визначено Порядком №975.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №380/9868/23.

Пунктом 1.1 розділу І Порядку №45 визначено, що цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Порядку №45 ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд зазначає, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, безпосередньо під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи поблизу позиції «ЯЛТА» н.п. Чернещина Ізюмського району Харківської області, під час дії воєнного стану. Крім того, відповідач не заперечує, що смерть не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

На противагу доводам відповідача, суд зазначає, що належним чином уповноваженою штатною військово-лікарською комісією 11 Регіональної військово-лікарської комісії, безумовно визначено, що захворювання, отримане солдатом ОСОБА_3 , який приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено військово-обліковими документами: «Гострий розлад кровообігу. Гіпертрофічна кардіоміопатія», яке послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , та причина смерті, «ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи відповідача, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право лише на отримання одноразової грошової допомоги у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у сумі 2013000,00 грн.

Твердження відповідача про порушення процедури звернення за виплатами, суд вважає безпідставними. Зміст заяв, поданих з метою отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідає змісту заяви, яка є додатком 1 до Порядку №45, а саме, в них зазначено «Прошу Вас виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) мого чоловіка, солдата ОСОБА_3 », а також, «на мою доньку». Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 подав висновок (від 18.07.2024 №10/1/8574) щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

З приводу посилання відповідача на практику Верховного Суду суд зазначає, що правовідносини викладені у наведених постановах не є релевантними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням з огляду на таке.

У відзиві відповідач посилається, що його позицію в повній мірі підтверджують висновки суду викладені у постановах Верховного Суду у справах №240/1743/24, №440/3321/23, №160/20229/22 та від 17.03.2025 у справі №280/2749/24.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі №240/1743/24 вирішувалося питання щодо призначення одноразової грошової допомоги матері, як члену сім`ї загиблого старшого солдата її сина в належній їй частині в розмірі 7 500 000,00 грн від 15 000 000,00 грн, однак, причина смерті солдата не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби чи захистом Батьківщини, так, згідно з наказом командира Військової частини (по стройовій частині) від 22.11.2022 №314, старший солдат, вважається таким, що помер, причина смерті: поліарганна недостатність, перитоніт, гострий панкреатит, смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2022 у справі №160/20229/22 висловлено правовий висновок щодо здійснення перерахунку матері і батьку одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у зв`язку із загибеллю їх сина. При цьому, смерть військового настала в період проходження військової служби і пов`язана з виконанням обов`язків військової служби: під час несення служби на стаціонарному блокпості на пересічні вул. Бобринецький шлях та Кільцевої дороги при виїзді з міста Кропивницький в напрямку міста Миколаїв, що засвідчено також актом № 72/22 про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим начальником Центрального територіального управління Національної гвардії України 18.07.2022. Згідно з висновком указаного акта: нещасний випадок з старшим солдатом військової служби за контрактом стався в період проходження військової служби при виконанні службових обов`язків. Разом з тим, причина смерті пов`язана саме з нещасним випадком, а не з захистом Батьківщини.

У постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23 вирішувалося питання щодо призначення одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого поліцейського, однак в рамках такої справи судами не встановлено/досліджено, чи загибель, яка сталася у м. Полтава, відповідає обставинам, що вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого поліцейського на одноразову грошову допомогу, у розмірі встановленому пунктом 2 Постанови № 168, а саме: чи настала смерть поліцейського під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (відповідність функціональній ознаці); чи перебував він на момент смерті безпосередньо в районах здійснення вказаних заходів (відповідність територіальній ознаці); чи настала смерть поліцейського у період здійснення зазначених заходів (відповідність часовій ознаці), як того вимагають у своїй сукупності положення Постанови № 168 та Порядку № 376. Крім того, постановою Верховного Суду від 29.03.2024 у справі №440/3321/23 справу було направлено на продовження розгляду, в результаті чого 10.01.2025 Полтавським окружним адміністративним судом винесено рішення про задоволення позовних вимог про призначення одноразової грошової допомоги, яке постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 залишено без змін. Надалі, постановою Верховного Суду від 17.09.2025 у справі №440/3321/23 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі №440/3321/23 скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних. Зазначено, що не встановлено віднесення міста до районів бойових дій станом на час смерті позивача. Зазначене є відмінним від обставин загибелі солдата ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду від 17.03.2025 у справі №280/2749/24 ключовим моментом було те, що відсутні будь-які відомості про отримання особою за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть. Регіональною військово-лікарською комісією встановлено, що причиною смерті стало не поранення, а захворювання «Гостра недостатність кровообігу. Токсична кардіоміопатія» та тим, що від районного ТЦК та СП необхідні документи до Міністерства оборони України не надходили, через що питання призначення та виплати позивачам одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачем у встановленому законом порядку не вирішувалося, вимоги до Міноборони є передчасними. Зазначено, що саме обласний ТЦКСП уповноважений подавати висновок щодо можливості призначення ОГД до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (через Управління соціальної підтримки), який після опрацювання подаються на розгляд Комісії Міноборони, яка приймає рішення щодо призначення ОГД. Водночас, у цій справі ІНФОРМАЦІЯ_5 (лист від 18.07.2024 №10/1/8574) подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

З огляду на викладене, суд вважає помилковим застосування до позивача положень Порядку №975 при вирішенні питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі ОСОБА_3 .

Перевіряючи дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, які зумовили звернення ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах її дочки ОСОБА_2 до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що при їх вчиненні (прийнятті) відповідач: діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №173/975, в частині призначення відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 одноразової грошової допомоги дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_3 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023).

Оскільки призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, то належним і ефективним способом захисту порушених прав є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяви про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та за результатами їх розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає та враховує таке.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

За подання позову сплачено 968,96 грн судового збору, а тому, ці витрати слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У позові позивач зазначає, що орієнтовні витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, складають 14800 грн.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, стосовно вирішення питання про стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу позивач скористався своїм правом, визначеним частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне встановити позивачу строк для надання доказів розміру судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення рішення по справі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункту 4 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.11.2024 №173/975, в частині призначення відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 одноразової грошової допомоги дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_3 в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023).

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та за результатами їх розгляду прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Встановити ОСОБА_1 строк для надання відповідної заяви та доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу - 5 днів з дня ухвалення цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 )
Відповідач:Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк