Справа № 460/8786/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2025 року м. Рівне №460/8786/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації до Гощанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гощанської селищної ради (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозроблення проекту землеустрою зі встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка;

зобов`язання відповідача забезпечити проведення робіт із встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", загальною площею 7 га та закріплення їх в натурі (на місцевості).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що з моменту створення парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк" та видачі охоронного зобов`язання, відповідач як землевласником (землекористувачем) не вжито заходів щодо винесення меж пам`ятки природи та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, а також створює ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Також, позивач вказує, що відомості про названу земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру. Позивач вказує, що державним органам управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів на території Рівненської області є Рівненська обласна державна адміністрація, до структури якої входить Департамент екології та природних ресурсів. Проте, названими суб`єктами позовна робота з приводу визнання оскаржуваної бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити належні дії проводилася. Наведене, вказує на наявність достатніх підстави для звернення прокурора до суду з цим позовом для захисту інтересів держави. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав, тому в силу вимог частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 13.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

16.09.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТ від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 24.09.2024 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку підготовчого провадження повернуто заявнику без розгляду.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Здолбунівською окружною прокуратурою під час вивчення стану законності у сфері охорони навколишнього природного середовища на підвідомчій території, встановлено факт порушення законодавства у сфері охорони об`єкта природно-заповідного фонду.

Так, встановлено, що на території Гощанської об`єднаної територіальної громади Рівненського (колишнього Гощанського) району Рівненської області знаходиться об`єкт природно-заповідного фонду парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк".

Парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк" створено відповідно до постанови колегії Держкомприроди УРСР від 25.07.1979 № 14.

Охоронним зобов`язанням від 14.01.2002 № 2/571 зазначений об`єкт природно-заповідного фонду передано під охорону Гощанській селищній раді Рівненського (колишнього Гощанського) району Рівненської області. Згідно зі змістом охоронного зобов`язання, Гощанська селищна рада Рівненського району відповідно до статті 60 Закону України "Про природно-заповідний фонд" бере під охорону вищеназваний об`єкт і зобов`язується дотримуватись режиму заповідання згідно з даним охоронним зобов`язанням та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно зі статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища, а також провести відмежування заповідного об`єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

Відповідно до інформації Департаменту екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації (лист від 27.05.2024 № 1088/0/05/1-03/24), межі об`єкта природно-заповідного фонду пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення "Гощанський парк" в натуру не винесені.

Окрім того, згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, документація із землеустрою щодо організації і встановлення меж території пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення "Гощанський парк" розробником не передавалася.

Вважаючи, що допущена бездіяльність відповідача сприяє порушенню режиму охорони та використання об`єкта природно-заповідного фонду, позивач в інтересах держави звернувся з адміністративним позовом до суду.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 КАС України.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як визначено частинами четвертою та п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

З 01.01.2002 набрав чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України), відповідно до частини першої статті 3 якого земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з частиною другою статті 45 ЗК України, порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Статтею 46-1 ЗК України встановлено, що землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти. Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення.

Так, правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначає Закон України "Про природно-заповідний фонд України" від 16.06.1992 № 2456-XII (далі - Закон № 2456-XII)

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2456-XII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з приписами частини третьої, п`ятої статті 53 Закону № 2456-XII, рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

За правилами частини четвертої статті 7 Закону № 2456-XII межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно- заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону № 2456-XII визначено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Згідно з частиною третьою статті 60 Закону № 2456-XII, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Поряд з цим, суд враховує, що правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, умови регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, визначає Закон України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV).

Статтями 1, 2 Закону № 858-IV передбачено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико- культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

У статті 20 Закону № 858-IV вказано, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до статті 22 Закону № 858-IV, є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Відповідно до пункту "в" частини другої статті 25 Закону № 858-IV, до документації із землеустрою належать проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Згідно зі статтею 47 Закону № 858-IV, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; проведення науково- дослідних робіт; встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно- заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Також, приписами статті 26 Закону № 858-IV установлено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до частини шостої статті 47 Закону № 858-IV, рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, лісогосподарського, історико-культурного призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Статтею 3 Закону № 2456-XII передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

При цьому, на підставі статті 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до статті 7 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (частини перша, третя статті 140 Конституції України).

Таким чином, місцеве самоврядування є одним із проявів здійснення народом, у формі територіальної громади, влади, яка, в свою чергу, не належить до жодної із гілок державної влади, що характеризується самостійністю у вирішенні певного кола питань.

Водночас, предметом відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто ті, що пов`язані передусім із життєдіяльністю територіальних громад.

Виходячи з вказаних конституційних положень в їх системному зв`язку з положеннями статті 6 Конституції України, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 вказав на те, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, для вирішення тих чи інших питань орган місцевого самоврядування повинен бути наділений відповідними повноваженнями Конституцією України та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) та Конституція України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 34, 37 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин; прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів щодо оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками природи, історії або культури, які охороняються законом, прийняття рішень про оголошення в місцях масового розмноження та вирощування потомства дикими тваринами "сезону тиші" з обмеженням господарської діяльності та добуванням об`єктів тваринного світу.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №722-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області", Гощанська територіальна громада увійшла до складу Гощанської об`єднаної територіальної громади.

Частиною третьою статті 83 Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад" від 05.02.2015 № 157-VIII визначено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.

Відповідні юридичні особи - сільська, селищна, міська рада, її виконавчий комітет об`єднаної територіальної громади є правонаступниками прав та обов`язків відповідних юридичних осіб - сільської, селищної ради, її виконавчого комітету територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади, з дня припинення повноважень сільською, селищною радою територіальної громади, що приєдналася до об`єднаної територіальної громади.

Відтак, Гощанська територіальна громада є правонаступником Гощанської об`єднаної територіальної громади, тому саме на неї покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж об`єкт природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", загальною площею 7 га, що знаходиться в адміністративних межах вказаної вище територіальної громади, та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Таким чином, з огляду на зміст зазначених вище норм права суд приходить до висновку про те, на Гощанську селищну раду покладається обов`язок із вчинення дій щодо організації і встановлення меж території об`єкта природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", в т.ч.: замовлення проекту землеустрою та здійснення контролю за його виготовленням.

Відповідно до листа Гощанської селищної ради від 03.06.2024 № 1256/01/05-21/24, роботи з винесення в натуру меж об`єкту природно-заповідного фонду парку- пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк" проводились ТзОВ "НІКОС Землевпорядна компанія" у 2018 році, однак не були завершені, у зв`язку з чим межі не встановлені.

Таким чином, суд констатує, що з моменту створення парку-пам`ятки садово- паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк" та часу видачі охоронного зобов`язання, землевласником (землекористувачем) не вжито заходів щодо винесення меж пам`ятки природи та не закріплено його межі в натурі (на місцевості), що в свою чергу унеможливлює його належне використання та зберігання, а також створює ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, позаяк межі земельної ділянки не визначені, відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру.

Враховуючи викладене, бездіяльність Гощанської селищної ради щодо невжиття заходів по винесенню меж парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк" та їх незакріплення в натурі (на місцевості) є протиправною.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, викладених у заявах по суті, оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак позовну заяву належить задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки судом під час розгляду даної справи свідки не залучались, судова експертиза не проводилася, то підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації до Гощанської селищної ради про визнання бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Гощанської селищної ради щодо нерозроблення проекту землеустрою зі встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановлення інформаційно-охоронних знаків встановленого зразка.

Зобов`язати Гощанську селищну раду забезпечити проведення робіт із встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва державного значення "Гощанський парк", загальною площею 7 га, закріплення їх в натурі (на місцевості) та встановити інформаційно-охоронні знаки встановленого зразка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27.11.2025.

Учасники справи:

позивач - керівник Здолбунівської окружної прокуратури (вул. Княгині Ольги, буд. 36, м. Здолбунів, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35705; код ЄДРПОУ/РНОКПП ) в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти, буд. 1, м. Рівне, Рівненська обл.; код ЄДРПОУ/РНОКПП 13986712);

відповідач - Гощанська селищна рада (вул. Незалежності, буд. 72, с-ще Гоща, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35400; код ЄДРПОУ/РНОКПП 04385416).

Суддя Ольга ПОЛІЩУК