Справа № 560/16407/25
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті № 089796 від 03.09.2025 року про стягнення адміністративно-господарського штрафу у сумі 51 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 03.09.2025 року № 089796 позивача, як автомобільного перевізника визнано винним у тому, що 13.08.2025 року, о 13 год. 25 хв., в м. Красилів Хмельницької області по вул. Грушевського, 235 на А/Д 0-230913 він порушив вимоги п. 22.5 Постанови КМУ від 10.10.2001 року № 1306 за що абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність згідно акту рейдової перевірки від 13.08.2025 року №068156. Вказує, що зазначений автомобіль разом із причіпом були передані мною та ОСОБА_2 в користування для ТОВ «Агрологіст 2023» для здійснення вантажних перевезень. Позивач вважає, незважаючи на те, що він є власником вищезазначеного автомобіля КАМАЗ, керуючи ним 13.08.2025 року він не був автомобільним перевізником вантажу, а таким перевізником виступало ТОВ «Агрологіст 2023».

Вважає дану постанову незаконною та такою; що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події зазначеного у ній правопорушення та невідповідністю її змісту дійсним обставинам справи.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній зазначає, під час перевірки виявлено порушення: вимоги п.22.5 ПДР України Постанови КМУ від 10.10.2001 №1306, а саме повна маса транспортного засобу становила згідно даних ТТН 39,8 тон при дозволених для доріг місцевого значення 24 тон, що на 65,83 % перевищує нормативно допустиме навантаження. Зазначає, що жодних документів які б підтверджували передачу вказаного транспортного засобу в законне користування іншим особам, а відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» вбачається, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автоперевізника є обов`язковим документом для здійснення перевезень вантажів, отже в посадових осіб Укртрансбезпеки не було підстав вважати в даних спірних правовідносинах когось іншим автомобільним перевізником окрім позивача.

Дослідивши позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

13.08.2025 року посадовою особою Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №002614 від 08.08.2025 на а/д 0-230913, у Хмельницькій області було здійснено рейдову перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , водій - ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вантажу.

За наслідками перевірки було складено Акт №068156 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення.

Під час перевірки виявлено порушення: вимоги п.22.5 ПДР України Постанови КМУ від 10.10.2001 №1306, а саме повна маса транспортного засобу становила згідно даних ТТН 39,8 тон при дозволених для доріг місцевого значення 24 тон, що на 65,83 % перевищує нормативно допустиме навантаження.

Працівниками відповідача складено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 089796 від 03.09.2025 року за порушення абз. 17 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 51000 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом про її оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ).

За змістом статей 238, 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф. Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до ст. 60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Положенням статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян/

Згідно ст.1 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Як стверджує позивач, що автомобіль, який перевірявся, перебував у користуванні іншої юридичної особи - ТОВ "АГРОЛОГІСТ" та здійснював перевезення на підставі договору перевезення вантажу №24/06/2025 -ДТ від 24.06.2025.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до частинні абзацу 17 статті 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у поставові від 09 серпня 2019 року у справі №806/1450/16.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду).

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування проводиться відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 879 такий визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно вимог пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 16 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, проводиться перевірка на дотримання вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу у відповідності до нормативно встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.

В контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Таким чином, державному контролю підлягають транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпеки шляхом проведення перевірок. Під час проведення перевірки здійснюється державний контроль, зокрема, за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються відповідні адміністративно-господарські штрафи.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Щодо доводів позивача, про належність дороги де здійснювався документальний габаритно-ваговий контроль до доріг державного значення, суд враховує наступне.

Автомобільна дорога 0-230913 «Обїзна м. Красилів» належить до доріг місцевого значення, що підтверджується Додатком 1 до розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації №27/2022-р від 25.01.2022 (пункт 303).

Стосовно твердження позивача, що він не був автомобільним перевізником, оскільки в ТТН вказано ТОВ «Агроліст», суд зазначає наступне.

01.10.2021 набули чинності зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт» в тому числі до статті 48 цього Закону, в якій було передбачено, що при оформленні товарно-транспортної накладної мають бути такі вказані такі обов`язкові реквізити:

-дата і місце складання; -вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); -автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; -вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); - транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; - пункти завантаження і розвантаження.

Суд зазначає, що в товарно-транспортній накладній від 13.08.2025 № 001171 були відсутні обов`язкові реквізити, а саме відомості про код ЄДРПОУ автомобільного перевізника, у зв`язку з чим у працівників Укртрансбезпеки не було правових підстав встановлювати саме по ній автомобільного перевізника.

Суд також звертає увагу, що жодних документів які б підтверджували передачу вказаного транспортного засобу в законне користування іншим особам під час перевірки надано не було.

Відповідно до положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автоперевізника є обов`язковим документом для здійснення перевезень вантажів, отже в посадових осіб Укртрансбезпеки не було підстав вважати в даних спірних правовідносинах когось іншим автомобільним перевізником окрім позивача.

Суд зазначає, що наданий позивачем договір №24/06/2025-ДТ від 24.06.2025 про перевезення вантажу не спростовує наведених вище обставин, оскільки вказаний договір укладений між Сільськогосподарським ТОВ "Довіра" (відправник) та ТОВ "АГРОЛОГІСТ" (перевізник), не підтверджує передачу автомобіля в оренду, чи інше право користування, на якому позивач здійснював перевезення вантажу товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОЛОГІСТ", а тому таке твердження є безпідставним.

В постанові Верховного Суду України від 22.12.2021 у справі №420/3371/21, при розгляді аналогічного питання зазначено наступне: «Таким чином, в даному випадку саме позивач, який є власником спірного транспортного засобу є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів».

Оскільки, відповідачем в ході перевірки встановлено факт здійснення водієм перевезень на ТЗ, який належав позивачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, без оформлення документів передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», то оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт є правомірними та не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що вказаний транспортний засіб на момент проведення перевірки знаходився у користуванні саме позивача, який в свою чергу вважається автомобільним перевізником на момент проведення перевірки, а отже позивач не довів, що ним не вчинено порушення законодавства про автомобільний транспорт, за яке його притягнуто до відповідальності згідно винесеною постанови, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує ч.2. ст.2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги позивача необхідно залишити без задоволення в повному обсязі.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови № 089796 від 03.09.2025, про застосування адміністративного господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя О.П. Шевчук