Справа № 600/245/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/245/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.01.2025 року та рішення про відмову №83 від 02.01.2025 року заступника начальника відділу перерахунку пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 про переведення з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування N 1058-IV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу N 372З-XII від 16.12.93;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування N 1058-IV від 09.07.2003 на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу N 3723-ХІІ від 16.12.93 та здійснити нарахування /призначення (перерахунок з урахуванням попередніх виплат) та виплату такої пенсії з 27.12.2024 року у розмірі 60% від суми складових заробітної плати відповідно до поданих довідок про складові заробітної плати Чернівецької митниці Держмитслужби України від 19.12.2024 року №7.2-22-19/125 про складові заробітної плати на суму 14790 гривень для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, і довідки №7.2-22-19/127 від 19.12.2024 року про інші складові заробітної плати на суму 25533,57 гривень для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як одержувач пенсії відповідно до вимог Закону № 1058.

Звертав увагу суду на те, що 27.12.2024 року звернувся до посадових осіб відповідача із заявою, про переведення/призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки стаж державної служби в митних органах станом на 01.05.2016 року складав 22 роки 4 місяці. Разом з тим, спірним рішенням позивачеві відмовлено в переведенні на інший вид пенсії з тих підстав, що станом на 01.05.2016 року позивач не займав посаду, віднесену до відповідних категорій посад державних службовців.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню оскільки посадові особи митних органів є державними службовцями, відтак періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723.

З огляду на наведене, позивач наголошував на тому, що досяг пенсійного віку, має необхідний стаж, в тому числі на посадах державної служби, а тому має право на призначення пенсії за віком, як державний службовець.

Крім того, на думку позивача є протиправними твердження відповідача про те, що довідки про заробітну плату для призначення пенсії не відповідають вимогам Порядку №622, та вважає, що такі довідки слід врахувати.

2. Відповідач ( ГУ ПФУ у Чернівецькій області) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки у позивача станом на 01.05.2016 відсутній необхідний стаж (20 років) для призначення пенсії відповідно до Закону №889 - VIII та станом на 01.05.2016 останній не займав посаду віднесену до відповідних категорій посад державних службовців.

3. Відповідач ( ГУ ПФУ у Донецькій області) подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову та посилаючись на норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відповідач зазначив, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відтак, за відсутності необхідного стажу на посадах державної служби, у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до вимог Закону України "Про державну службу України".

3. Позивачем подано до суду відповідь на відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого наведені переважно подібні аргументи, які викладенні в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.08.2016.

2. ОСОБА_1 звернулась і заявою від 27.12.2024 № 3134 щодо перерахунку пенсії перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII.

3. За результатом розгляду заяви про перерахунок пенсії, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 02.01.2025 № 83.

Зі змісту рішення встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 17.03.1994 в Державній митній службі інспектором митниці, з 25.12.2008 - старшим інспектором митного оформлення, 30.12.2013 - присвоєно звання інспектор податкової та митної справи ІІ ранку. Ці посади не належать до категорій посад державних службовців визначених статтею 25 Закону України № 3723.

Відтак, станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом України № 889) заявниця не займала посаду, віднесену до відповідальних категорій посад державних службовців.

4. Про прийняте рішення позивача було повідомлено листом Головного управління від 07.01.2025 №2400-1707-8/597.

5. Крім того, в матеріалах справи наявний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.01.2025 року, яким у відповідь на звернення позивача від 26.12.2024 року повідомлено останнього, що відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 працювала з 17.03.1994 в Державній митній службі інспектором митниці; - з 25.12.2008 - старшим інспектором митного оформлення. - з 30.12.2013 - присвоєно звання інспектор податкової та митної справи ІІ рангу. Ці посади не належать до категорій посад державних службовців визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ.

За періоди роботи з 17.03.1994 по 01.05.2016 в трудовій книжці відсутні записи про прийняття присяги державного службовця та про присвоєння рангів державного службовця (окрім: в період з 04.06.2013 по 29.12.2013 є запис про присвоєння 12 рангу державного службовця).

При цьому повідомлено, що довідки Чернівецької митниці Державної митної служи України від 19.12.2024 року № 7.2-22-19/125, № 7.2.-22-19/125, не відповідають затвердженим додаткам до Порядку № 622.

Крім того зазначено, що позивач звільнений 23.08.2016 року з посади старшого інспектора митного поста "Кельменці" Чернівецької митниці ДФС. Інформація про реорганізацію/перейменування та правонаступництво відсутня.

5. Згідно трудової книжки позивачки НОМЕР_1 встановлено, що позивач працював в митних органах в період з 17.03.1994 по 23.08.2016, зокрема з 17.03.1994 по 17.04.1997 року працювала на посаді інспектора Вадул-Сіретської митниці; з 17.04.1997 року по 24.01.2006 інспектором Вадул -Сіретської митниці Державної митної служби України; 01.04.2004 присвоєно персональне звання інспектора митної служби 4 рангу; з 25.01.2006 по 24.12.2008 року працювала інспектором сектору митного оформлення №3 митного поста Порубне; 06.05.2006 присвоєно спеціальне звання "Інспектор митної служби 2 рангу; з 25.12.2008 по 09.04.2009 старшим інспектором сектору митного оформлення №8 відділу митного оформлення №6 митного поста Вадул-Сірет Чернівецької митниці; з 10.04.2009 по 03.06.2013 старшим інспектором різних секторів митного оформлення І та II відділів митного оформлення митного поста Вадул-Сірет Чернівецької обласної митниці; з 04.06.2013 по 23.10.2013 старшим інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста Вадул-Сірет Чернівецької митниці Міндоходів; з 04.06.2013 присвоєно 12 ранг державного службовця; з 24.10.2013 по 17.11.2014 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста Вадул-Сірет Чернівецької митниці Міндоходів; з 30.12.2013 присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи II рангу, з 18.11.2014 по 17.11.2015 старшим державним інспектором від ділів митного оформлення №1 та №5 митного поста Вадул-Сірет Чернівецької митниці ДФС; з 08.09.2015 року присвоєно спеціальне звання Інспектор податкової та митної справи І рангу; з 18.11.2015 по 24.02.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста Мамалига Чернівецької митниці ДФС; з 25.02.2016 по 23.08.2016 старшим державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста Кельменці Чернівецької митниці ДФС; з 23.08.2016 звільнено з посади старшого державного інспектора митного поста Кельменці Чернівецької митниці ДФС.

6. Судом дослідженні довідки Чернівецької митниці Державної митної служи України від 19.12.2024 року № 7.2-22-19/125, № 7.2.-22-19/125.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.

2. З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Частиною 17 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

3. Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 1 січня 2004 року) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною 1 статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною 2 статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839 (далі - Порядок № 839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою КМ України № 501 від 17.06.2020).

Згідно п. 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами п. 3 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №889 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, які діють з 01.05.2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

4. За змістом частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно обставин цієї справи, між сторонами виник спір щодо правомірності відмови позивачу у переведенні на пенсію державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Аргументи відповідача фактично зводяться до того, що у позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, для переведення на пенсію державного службовця.

5. Надаючи оцінку наведеним доводам та аргументам сторін, суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом вище, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 17.03.1994 по 23.08.2016 працював на різних посадах Вадул-Сіретської митниці Чернівецької області, Чернівецької обласної митниці та митного посту "Мамалига ", "Кельменці" Чернівецької ДФС.

На переконання позивача, вказані періоди роботи в митних органах зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на отримання пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив перевести його на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, за результатами розгляду якої відповідач 2 відмовив у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що вбачається із оскаржуваного рішення .

Зокрема, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VII поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Основним критерієм, за яким визначається віднесення тієї чи іншої посади до відповідних категорій посад державних службовців, який дає право на призначення пенсії до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. За нормами Митного кодексу України посадовим особам митних органів присвоюють спеціальні звання, а не ранги державних службовців, посади посадових осіб митних органів не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України.

Оскільки станом на 01.05.2016 року у позивача відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, то відсутні підстави для переходу на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року.

Тобто, єдиною підставою для відмови позивачу у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року є те, що період його роботи на різних посадах у митних органах не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців.

6. Суд не погоджується з такими аргументами та висновками відповідача 2, які слугували підставою для відмови позивачу у переході на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року.

Так, 01.04.2004 року позивачу присвоєно спеціальне звання «Інспектор митної служби 1 рангу», 29.06.2005 року присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 3 рангу», 12.05.2006 року присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 2 рангу», 16.09.2009 року присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу», 30.12.2013 року присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи 1 рангу», 15.09.2020 року присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби 1 рангу».

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.

Додатками 6, 13 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання "Інспектор митної служби 1 рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця, "Радник митної служби І рангу" прирівнюється до 4 рангу державного службовця, "Радник митної служби І рангу" прирівнюється до 5 рангу державного службовця "Радник митної служби IІІ рангу" прирівнюється до 6 рангу державного службовця, "Інспектор митної служби I рангу" прирівнюється до 7 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження позивачем служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу».

Твердження Головного управління Пенсійного фонду про те, що вказаний стаж роботи позивача в митних органах у зв`язку із присвоєнням позивачу спеціального звання не може бути зарахований як стаж державного службовця, за наявності якого надається право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

7. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що пенсійний орган дійшов помилкових висновків щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії переході на пенсію за віком до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16 грудня 1993 року, а тому оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області є протиправним та підлягає скасуванню.

8. Поряд з цим, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (зважаючи на подання заяви позивачем безпосереднього до вказаного суб`єкта владних повноважень) повторно розглянути заяву позивача про переведення на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі № 380/13651/22.

9. Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки питання призначення пенсії (або ж переведення з одного виду пенсії на інший) відноситься виключно до дискреційних повноважень пенсійного органу, які суд не вправі перебирати на себе.

Верховний Суд у постанові від 15 грудня 2021 року у справі № 1840/2970/18 зазначив, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

10. Крім цього, стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з врахуванням довідок Чернівецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного у вищевказаних довідках, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст. 2 КАС України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Відтак, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

При вирішенні даного спору суд зазначає, що права позивача в частині зобов`язання здійснити розрахунок розміру пенсії відповідно до наданих довідок Чернівецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця у розмірі 60 відсотків від заробітку на час розгляду даної справи не порушені, оскільки позивач не отримує пенсію відповідно до Закону України «Про Державну службу» та йому не здійснено розрахунку такої пенсії, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити у зв`язку із їх передчасністю.

11. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 90 КАС України).

12. Стосовно вимоги позивача про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у переведені позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування N 1058-IV від 09.07.2003 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу N 372З-XII від 16.12.93 суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки судом за результатами розгляду справи визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №83 від 02.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

13. Відповідно до норм статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

14.Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з підстав наведених вище.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

2. В ході судового розгляду справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області прийнято спірне рішення, відтак зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в сумі 605,60 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №83 від 02.01.2025 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2024 року про переведення на інший вид пенсійного забезпечення, а саме на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 605,60 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, ).

Суддя О.В. Боднарюк