Справа № 345/5343/25
Суддя: КІЦУЛА Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/5343/25
Провадження № 2-а/347/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Сумарука І.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся в суд з вище зазначеним позов, мотивуючи його тим, що 24 серпня 2025 року інспектор Калуського районного відділу поліції Головного управління поліції в Івано-Франківській області, старший лейтенант поліції Госедло Андрій Ярославович виніс постанову серії ЕНА №5557968, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КупАП і наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн.

ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення, яке полягає у керуванні транспортним засобом при відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів і невідповідність номерного знаку автомобілю.

Позивач вважає вказану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню,

обґрунтовуючи наступним.

04.08.2025 року орієнтовно о 08:30 год. в селі Боднарів Калуського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "JEEP" модель "СHEROKEE" (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням позивача. Потерпілих та/чи інших пошкоджених транспортних засобів внаслідок ДТП немає.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні пошкодження, звідки був госпіталізований каретою швидкої допомоги до Калуської ЦРЛ.

По прибутті на місце ДТП і з`ясуванні обставин ДТП, екіпаж патрульної поліції склав на позивача протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432641 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і оскаржувану постанову.

У зв`язку із отриманими внаслідок ДТП травмами і подальшою госпіталізацією, ОСОБА_1 не мав можливості надати пояснення працівникам поліції щодо причин і обставин самої ДТП, щодо питань полісу ОСЦПВ і номерного знаку автомобіля.

Окрім того, позивач стверджує, що ним не була отримана оскаржувана постанова, оскільки на момент її складання він вже перебував у медичному закладі.

Зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився 15.09.2025 року в приміщенні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області під час ознайомлення з матеріалами справи №345/4756/25 розгляд протоколу про вчинення ДТП.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідно до розпорядження з логістичного забезпечення 160 ОМБр №104док від 21.08.2025 року ним виконувалось завдання з облаштування місць зведеного навчального батальйону і поточного забезпечення, для виконання якого наданий автомобіль марки "JEEP" модель "СHEROKEE" (д.н.з. НОМЕР_1 ).

Отже, на момент ДТП і складання інспектором патрульної поліції оскаржуваної постанови позивач перебував при виконані службових обов`язків як військовослужбовець, транспортний засіб використовувався саме для виконання поставлених командуванням завдань, а сам автомобіль був засобом виконання поставлених завдань.

При цьому, транспортний засіб перебував і перебуває в оперативному управлінні військової частини НОМЕР_2 , відповідно позивач об`єктивно не може виступати страхувальником означеного транспортного засобу та, відповідно, суб`єктом інкримінованого йому правопорушення.

Щодо зазначення в постанові невідповідності номерних знаків автомобілю марки "JEEP" модель "СHEROKEE" як вчиненому позивачем адміністративного правопорушення, то позивачу є незрозумілим на підставі чого і виходячи з яких даних інспектором патрульної поліції визначена ця невідповідність.

Вказаний транспортний засіб з часу отримання військовою частиною мав номерний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), саме цей номерний знак був прикріплений на автомобілі на момент ДТП і складання оскаржуваної постанови. Також саме цей номерний знак і відображений у змісті оскаржуваної постанови у графі "час та місце, суть і обставини скоєного правопорушення". Відтак, ОСОБА_1 не зрозуміло, у чому конкретно полягає невідповідність номерних знаків транспортного засобу і яким чином це встановлено.

Окрім того, ОСОБА_1 стверджує, що інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові йому ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 статті 121-3 КУпАП, якою передбачена відповідальність за порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів. При цьому у графі "час та місце, суть і обставини скоєного правопорушення" також описане правопорушення, яке передбачене статтею 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, описова частина постанови зазначає вчинення позивачем два адміністративних правопорушення, а посилання на законодавство містить лише одну норму.

З цих підстав, оскаржувану постанову ОСОБА_1 просив скасувати, а провадження щодо нього закрити.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача заперечив вимоги позовної заяви обгрунтовуючи наступним. 24.08.2025 року, в ході патрулювання та виконання службових обов`язків інспектор СРПП Госедло А.Я. встановив, що водій, транспортного засобу JEEP CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням, як пізніше стало відомо, гр. ОСОБА_1 , що рухався в с. Боднарів по вул. Шевченка керував ТЗ та здійснив ДТП при цьому номерний знак невідповідав даному автомобілю. Також на даний автомобіль був відсутній поліс цивільно правової відповідальності наземних танспортних засобів чим порушив п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Інспектор СРПП Госедло А.Я. підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР, а також надав змогу позивачу надати пояснення та переконатись у порушенні ПДР, а саме, що номерний знак невідповідав даному автомобілю. Дані обставини були зафіксовані на відеозаписі із бодікамери працівника поліції, який відповідач не змозі долучити до відзиву, оскільки відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб.

В подальшому поліцейський у медичному закладі, до якого доставили позивача після ДТП попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водієм ТЗ виявився ОСОБА_1 , який на вимогу представника поліцейського відмовився пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, Інспектором Бангарським І.Є., було роз`яснено позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, 268 КУпАП, заслухано пояснення ОСОБА_1 , своєчасно, всебічно, в повному обсязі і об`єктивно з`ясовано обставини справи, вирішено її в точній відповідності із законом, з`ясувано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, що позивач винен в його вчиненні та підлягає до адміністративної відповідальності.

У зв`язку із вище наведеним, Інспектором СРПП Госедлом А.Я. прийнято рішення винести постанову у справі про ЕАН № 5557968 від 24.08.2025 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП зміст постанови було оголошено позивачу. Копію постанови ОСОБА_1 відмовився отримувати наручно на місці вчинення адміністративного правопорушення, про що свідчить відмітка у постанові про відмову.

У зв`язку з тим, що позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Заяви та клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому провадженні. Однак суд зауважує, що що судои відкрито провадження та ухвалено проводити розгляду справи без виклику осіб. Клопотання про розгляд справи за участю сторін, сторона позивача не подавала. А відтак наявність клопотання про відкладення розгляду справи, не підлягає до задоволення.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 04.11.2025 року витребувано у відповідача докази, щодо обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 123-1 КУпАП.

За змістом ч. 5, ч. 7 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше, яке може бути подане відповідачем в строк для подання відзиву, а позивачем разом із позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

24.08.2025 року інспектором Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Госедло А.Я. винесено постанову серії ЕНА №5557968 від 24.08.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9. в ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 24.08.2025 року о 08:30 год. в с. Боднарів, по вул. Шевченка, 32, водій керував транспортним засобом при цьому номерний знак не відповідав даному автомобілю, також на автомобіль був відсутній поліс цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.9.в ПДР керування водієм ТЗ з номерним знаком що не відповідає вимогам стандартів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Частина 1 ст. 121-3 КУпАП передбачає відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від07.11.2015р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Мотивована оцінка суду, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 24.08.2025 року інспектором Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Госедло А.Я. винесено постанову серії ЕНА №5557968 від 24.08.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9. в ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Згідно постанови 24.08.2025 року о 08:30 год. в с. Боднарів, по вул. Шевченка, 32, водій керував транспортним засобом при цьому номерний знак не відповідав даному автомобілю, також на автомобіль був відсутній поліс цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.9.в ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком що не відповідає вимогам стандартів.

На підтвердження правомірності винесеної постанови, представником відповідача надано три фототаблиці. Оцінюючи вказані фототаблиці, суд звертає увагу, що якість фото, не дозволяє суду встановити марку транспортного засобу, ні номерний знак який прикріплений на транспортному засобі. Судом також оглядались надані фототаблиці в системі електронного суду. Однак якість зображення і там не дозволяє суду достовірно стверджувати, чи на фото відображений той самий транспортний засіб, про який йде мова в оскаржуваній постанові.

У відзиві на позовну заяву, представником відповідача зазначено, що 24.08.2025 року в ході патрулювання було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 рухаючись на транспортному засобі в с. Бонарів, здійснив ДТП. При цьому представником позивача не додано жодних доказів, чи матеріалів, які б підтверджували складення адміністративних матеріалів з приводу ДТП за участю ОСОБА_1 , як і не додано жодних відеозаписів, які також є одним із видів доказів при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та могли зберігатися при матеріалах справи, і бути надані суду для розгляду даного адміністративного позову.

Суд також констатує той факт, що в оскаржуваній постанові серії ЕНА №5557968 від 24.08.2025 року, в пункті 7 «до постанови додаються» не міститься жодних матеріалів, чи доказів. Вказана графа не заповнена.

Покликання представника позивача на те, що строк зберігання відеозаписів із портативних відереєстраторів становить 30 діб, а відтак відеофіксація щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 відсутня через сплив строку їх зберігання в даному випадку є неспроможним, оскільки відповідач не позбавлений був можливості надати такі докази, виходячи з матеріалів які могли бути складені за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 , адже як ствердив представник ОСОБА_3 здійснив ДТП.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у своїй постанові від 2 квітня 2018 року у справі N 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст.72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі N 338/855/17, адміністративне провадження N К/9901/18195/18 вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім того, слід зазначити, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.04.2018 року у справі N 338/1/17 (адміністративне провадження N К/9901/15804/18).

Інших доказів, які б давали підставу суду достовірно встановити факт вчинення позивачем правопорушення, і як наслідок дотримання відповідачем вимоги щодо правомірності винесення постанови, матеріали справи не містять.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що позивачем заперечується факт скоєння адміністративного правопорушення, а відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування позиції останнього, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки в позовній заві, позивач просив судові витрати не стягувати, суд вважає, за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5557968 від 24.08.2025 року - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року.

Суддя Ю. С. Кіцула