Справа № 520/34875/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 р. Справа № 520/34875/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 (головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В.) у справі №520/34875/24

за позовом ОСОБА_1

до Військова частина НОМЕР_1

про визнання протиправними дії, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом в якому просив суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбаченої Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбачену Законом України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за №178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нарахуванні і виплаті не в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і невиплаті в повному обсязі додаткової грошової винагороди у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, внаслідок невнесення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової грошової винагороди в розрахунку за всі дні його безпосередньої участі у бойових діях за серпень 2022 року, за вересень 2022 року, за жовтень 2022 року відповідно до змісту Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити в повному обсязі додаткову грошову винагороду в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розрахунку за дні:

які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2190 від 05.09.2022 та Додатку №1 до Наказу за серпень 2022року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;

які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2583 від 05.10.2022 та Додатку №1 до Наказу за вересень 2022 року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;

які не були враховані у Наказі командира Військової частини НОМЕР_1 за №2986 від 05.11.2022 та Додатку №1 до Наказу за вересень 2022року, але які наявні у довідці про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023, з урахуванням частково нарахованих сум;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні і невиплаті в повному обсязі додаткової грошової винагороди в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 01.07.2023 по 15.11.2023, в тому числі за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням, отриманим ним під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і невиплаті в повному обсязі додаткову грошову винагороди в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 01.07.2023 по 15.11.2023, в тому числі за період стаціонарного лікування ОСОБА_1 , у зв`язку із захворюванням, отриманим ним під час захисту Батьківщини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив обставини протиправної бездіяльності щодо виплати належних позивачу сум індексації грошового забезпечення, невиплати компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби, виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби та додаткової грошової винагороди.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових та необґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Бегунц А.О., Калиновський В.А.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Бегунца А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Присяжнюк О.В., Калиновський В.А.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 на підставі заяви про відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Русанова В.Б. - головуючий суддя, судді: Присяжнюк О.В., Бегунц А.О.

Відповідачем подано пояснення у справі, в яких останнім зазначено, що будь-якої вини чи протиправних дій з боку Військової частини НОМЕР_1 стосовно позивача допущено не було.

Зазначає про відсутність доказів, які б спростовували вимоги позивача та підтверджували неправомірність дій відповідача.

Відповідно до ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що старший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу з 30.05.2017 до 15.11.2023 у складі Військової частини НОМЕР_1 , виключений зі списків особового складу частини за станом здоров`я, що підтверджується довідкою від 06.11.2024 за № 4/1963, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 за №327 від 15.11.2023

При звільненні позивачу виплачено: щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення за листопад 2023 року за 15 діб в сумі 11909,29 грн.; грошова компенсація за невикористану відпустку за 2022 рік за 20 календарних днів в сумі 15879,05 грн.; грошова компенсація за невикористану відпустку за 2023 рік за 35 календарних днів в сумі 27788,34 грн.; компенсація за дні невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 рік, 2023 рік за 14 календарних днів за кожен рік; одноразова грошова допомога по звільненню відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 за 6 календарних років в сумі 71 455,74 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 за 2023рік в сумі 23 818,58грн. , що вбачається з листа Військової частини НОМЕР_1 №22/295 від 03.02.2024.

Інформація щодо нарахування та виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення за період часу з 01.03.2022 по 15.11.2023 зазначена в довідці про нарахування та виплату грошового забезпечення, картці особового рахунку військовослужбовця.

За період з 01.03.2022 по 15.11.2023 позивачу нарахована додаткова винагорода з розрахунку до 100 000 грн. у серпні 2022 року - 8 3870,97грн.; у вересні 2022 року 76666,67 грн.; у жовтні 2022 року - 83870,97 грн. У липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2023 року додаткова винагорода з розрахунку до 100000 грн. не нарахована, що вбачається з довідки Військової частини НОМЕР_1 за №22/295 від 03.02.2024.

Наказами командира Військової частини НОМЕР_1 зазначено виплатити особовому складу військової частини додаткову винагороду за період безпосередньої участі в бойових діях

від 22.03.2022 за №370, за період з 24.02.2022 по 28.02.2022.

від 05.04.2022р. за №459 за період з 01.03.2022 по 31.03.2022.

від 05.05.2022 за №762 за період з 01.04.2022 по 30.04.2022.

від 05.06.2022 за №1149 за період з 01.05.2022 по 31.05.2022.

від 05.06.2022 за №1552 за період з 01.06.2022 по 30.06.2022.

від 05.08.2022 за №1897 за період з 01.07.2022 по 31.07.2022.

від 05.09.2022 за №2190 за період з 20.08.2022 по 24.08.2022.

від 05.10.2022 за №2583 за період з 17.09.2022 по 23.09.2022.

від 05.11.2022 за №2986 за період з 15.10.2022 по 19.10.2022.

В період з 15.07.2023 по 02.10.2023 та з 03.10.2023 по 24.10.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Обласної клінічної лікарні та центрі реабілітації ХКЛ ЗТ №1, з 24.10.2023 до 07.11.2023 госпіталізований до військового медичного клінічному центрі Північного регіону , що вбачається з медичних документів ; виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП Обласної клінічної лікарні ; виписки з центру реабілітації ХКЛ ЗТ №1 ; медичної карти стаціонарного хворого військового медичного клінічного центра Північного регіону .

Свідоцтвом про хворобу №2100 від 02.11.2023 12 Регіональної військово-лікарської комісії встановлено, що ОСОБА_1 , непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

На звернення представника позивача, Військова частина НОМЕР_1 листом від 09.10.2024 повідомила заявника, що для виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. за період лікування необхідні підтверджуючі документи згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Позивач, вважаючи, що діями та бездіяльністю відповідача порушено його право на належні виплати, звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача та відсутності порушеного суб`єктивного права позивача, яке підлягає захисту у межах даного позову.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У частинах 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Наведені положення частини 3 статті 9 Закону України від 20.12.1991 за №2011-XII кореспондуються із приписами частини 1 статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 за №1282-ХІІ (далі також Закон №2011-XII), згідно з якими індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

З 01.01.2016, у зв`язку із набранням чинності Закону №911-VIII від 24.12.2015, вказана норма Закону України від 03.07.1991 за №1282-ХІІ визначала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Положення вказаного Закону кореспондуються із приписами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078 (далі також Порядок № 1078).

Пунктом 1-1 Порядку №1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункт 4 Порядку №1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Так, абзац 2 пункту 4 Порядку №1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку №1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року у новій редакції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року.

Абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 28 лютого 2018 року і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року дотепер діє у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 28 лютого 2018 року та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 1 грудня 2015 року у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року діяв у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 28 лютого 2018 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Пункт 10-2 Порядку №1078 був викладений у новій редакції на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року.

У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

У контексті спірних правовідносин слід зазначити, що Порядок №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, містив поняття базовий місяць.

Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати).

Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Зокрема, абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка застосовувалася до 1 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункт 10-1 Порядку №1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Зрештою пункт 10-2 Порядку №1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Тож до 1 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На ці особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд звертав увагу у пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі №200/3859/21.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови №1013 мета цього акту полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Постановою №1013 з 1 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б обнулитися індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови №1013 дають підстави вважати, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 1 грудня 2015 року.

Водночас норми Постанови №1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для позивача місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у пункті 58 постанови від 21 березня 2023 року у справі №620/7687/21 і пункті 62 постанови від 22 березня 2023 року у справі №380/1730/22 з подібними правовідносинами, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи.

Разом з цим, до числа основних змін, які внесені Постановою №1013 до Порядку №1078 та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, окремими положеннями яких установлено таке:

у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз указаних положень свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Внаслідок цих змін Порядок проведення індексації грошових доходів населення у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття базовий місяць і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 1 грудня 2015 року замість терміну базовий місяць використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку №1078 у редакції, яка була запроваджена з 1 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття місяць підвищення доходу від терміну базовий місяць, позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас вилучення терміну "базовий місяць" та запровадження поняття "місяць підвищення доходу" не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у "базовому місяці", так і у "місяці підвищення доходу" індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, з 1 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

З огляду на наведене, слід зазначити, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України.

У період спірних правовідносин таких постанов було дві.

Так, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Вказана постанова була чинною з 1 січня 2008 року до 1 березня 2018 року.

Від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався.

Він змінився лише в березні 2018 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, слід визначити, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 30 травня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20 та інших, стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду посадового окладу за посадою, яку займає працівник на момент проведення індексації.

Враховуючи наведене вище, для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 30.05.2017 по 28.02.2018 повинен застосовуватися базовий місяць - січень 2008 року.

Судом встановлено, що згідно довідки про виплату грошового забезпечення позивача від 01.08.2025 за №26/1/5781, у період травень 2017 року - лютий 2018 року індексація нараховувалася та виплачувалася відповідачем з урахуванням базового місяця травень 2017 року.

Враховуючи те, що відповідачем протиправно не здійснювалися нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача у період з 30.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави вважати, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Також, у цьому контексті, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078, особа має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Верховний Суд, зокрема постанові від 23 березня 2023 року №400/3826/21, дійшов висновку, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 суд повинен встановити:

розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Згідно п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260 (чинної станом на лютий березень 2018 року), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Тобто, для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення, починаючи з березня 2018 року, приписів абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць, розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів, тобто у березні 2018 року.

Приписами п.4 ч.3 ст.2 КАС України визначено, що одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 відповідачем надано довідку від 31.07.2025 за № 26/1/5740, згідно з якою у лютому 2018 року грошове забезпечення позивача складало - 9 433,28 грн., у березні 2018 року - 9 903,54 грн.

Отже, різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року складає 428,88 грн. (9903,54 грн. - 9 433,28 грн. = 470,26 грн.).

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножений на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100, а саме: 1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.

Отже, судом установлено, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018, що є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 470,26 грн. = 3 992,89 грн.

З урахуванням того, що різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року складає 470,26 грн., що є меншим за розмір можливої індексації, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання індексації-різниці, що склалася в березні 2018 року, за період з 01.03.2018 по 27.07.2018 з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в розмірі 3 992,89 грн. на місяць.

Однак, відповідач протиправно вказаних вимог Порядку №1058 не дотримав, не нарахував та не виплатив позивачу належні суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Строк невиплати індексації-різниці позивачу за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 складає 58 місяців.

Отже, загальний розмір індексації, що підлягає нарахуванню та сплаті за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 складає 231 587,62 грн. (3 992,89 х 58).

Суд першої інстанції в порушення принципу офіційного з`ясування обставин у справі не врахував, що положення статей 9, 77, 80 КАС України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Проте, таких дій судом першої інстанції не вчинено, що призвело до невірного вирішення справи .

Обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів керується приписами п.4 ч.2 ст.245 КАС України, згідно з якими у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на зазначене наслідком визнання протиправною бездіяльності відповідача є покладення на нього рішенням суду обов`язку вчинити певні дії, які б відповідали вимогам закону.

За таких обставин, позов в цій частині підлягає задоволенню , з покладенням на відповідача обов`язку нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 в сумі 231 587, 62 грн. відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Щодо компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023.

Згідно із частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно із пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 за №475, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.06.2017 за №797/30665 (далі по тексту - Інструкція №475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 за №178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

Із вищенаведених законодавчих приписів убачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2018 у справі № 803/756/17, від 29 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 30 липня 2020 року у справі №820/5767/17.

Судом встановлено, що станом на день виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію замість належних до видачі предметів речового майна за час проходження військової служби відповідачем не виплачено.

20.06.2024 та 01.11.2024 позивач направляв на адресу Військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку ідентичні за змістом заяви щодо виготовлення довідки про вартість речового майна та виплати компенсації за неотримане речове майно (т.1 а.с.101-104).

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 за № 613/17437 повідомлено, що для виплати компенсацію вартості за неотримане речове майно, під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023, відповідний рапорт при звільненні на ім`я командира військової частини від позивача не надавався (т.1 а.с.119).

Отже, слід дійти висновку, що станом на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем за належні до видачі предмети речового майна за час проходження військової служби, яку відповідач відмовився виплачувати без наявності достатніх правових підстав.

Враховуючи наведене вище, з огляду на встановлену під час розгляду справи протиправну бездіяльність відповідача, наявні підстави для зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно за час проходження військової служби.

З урахуванням пункту 5 Порядку №178, відповідно до якого довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року, колегія суддів дійшла висновку, що виплата компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 має бути здійснена відповідачем виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №809/1488/16, від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18, від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16, від 28 січня 2021 року у справі №520/1190/2020.

Висновок суду першої інстанції про те, що право позивача на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не було ним реалізоване, оскільки заява (рапорт) за місцем військової служби позивачем не подавалися, спростовується матеріалами справи, а саме заявами позивача про нарахування та виплату йому грошової компенсації за неотримані предмети речового забезпечення з доказами направлення їх на адресу відповідача.

Обставини ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , помилково враховано судом першої інстанції як такі, що є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог, оскільки за пунктом 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, тобто відповідачем.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу в повному обсязі компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.

Щодо одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням позивача з військової служби.

Частиною четвертою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до змісту частини другої статті 15 Законі України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за №260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі по тексту - Порядок №260).

Розділом XXXII Порядку №260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, п. 2 розд. XXXII Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Колегія суддів звертає увагу, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

Отже, в частині другій статті 15 Законі України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей наявна пряма вказівка на те, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Правова позиція щодо застосування приписів частини другої статті 15 Закону №2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року № 380/2427/20, від 27.05.2021 у справі № 1.380.2019.005965.

Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.11.2023 за №98-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пп. б п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців).

Відповідно до вказаного наказу вислуга років позивача становить: календарна - 10 років 08 місяців 18 днів, у пільговому обчисленні - 02 роки 10 місяців 02 дні, загальна вислуга років - 13 років 06 місяці 20 днів (т.1, а.с.68).

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовий частині) №327 від 15.11.2023 старшого сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У зазначеному наказі зазначено: Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 календарних років (т.1, а.с.67).

З огляду на те, що календарна вислуга років становить 10 років, а відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу за 6 календарних років, дії відповідача, які полягають у нарахуванні і виплаті позивачу не в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", є протиправними.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити в повному обсязі одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням позивача в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки.

Щодо додаткової грошової винагороди у порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за всі дні безпосередньої участі позивача у бойових діях за серпень-жовтень 2022 року.

Так, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту Постанова № 168).

Відповідно до п.1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 прийнято рішення № 912/з/29 (далі за текстом - Рішення № 912/з/29).

Так, згідно з пунктом 1 Рішення №912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

За приписами пункту 2 Рішення №912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Відповідно до абзаців 3,4 п.3 Рішення №912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 4 Рішення № 912/з/29 керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою № 1 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) слід обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та 5 пункту 3 цього доручення.

За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).

Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 № 413 (далі по тексту - Порядок № 413).

На підставі пункту 1 Порядку № 413 цей Порядок визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та категорії таких осіб.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва).

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено перелік документів, які є підставою для надання особі статусу УБД, які приймали безпосередню участь у Заходах, зокрема, довідка за формою згідно з додатком 6 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, яка викладена в новій редакції та затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року № 887.

За змістом форми довідки (додаток 6 до Порядку № 413), остання видається на підставі та із зазначенням документів, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, книг служби, наказів про залучення до таких заходів, відомостей про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Отже, довідка видається на підставі наявного переліку документів, який підтверджує безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Порядком №413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.

Отже, підставою як для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, так і для надання статусу учасника бойових дій є безпосередня участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, яка підтверджується журналами бойових дій, бойовими донесеннями, бойовим розпорядженням.

Як в позові, так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що має право на збільшену додаткову винагороду (у розмірі 100 000 грн. щомісячно) за всі дні служби з серпня - жовтень 2022 року , які вказані у довідці Військової частини НОМЕР_1 за №13/142007 від 10.11.2023 (т.1, а.с.43), та які не були враховані у наказах командира Військової частини НОМЕР_1 за № 2190 від 05.09.2022, №2583 від 05.10.2022, №2986 від 05.11.2022.

Згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №13/142007 від 10.11.2023 (т.1 а.с.43), за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 , старший сержант ОСОБА_1 , командир міномета мінометного взводу мінометної батареї механізованого батальйону дійсно в період з 24.02.2022 по 16.09.2022, з 23.09.2022 по 12.02.2023, з 25.02.2023 по 14.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Харків, н.п. Куп`янськ Харківської області, н.п. Стельмахівка Луганської області, н.п. Кліщіївка Донецької області. Підстава: Бойове розпорядження командувача ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 21.02.2022 за №06, бойовий наказ командира НОМЕР_2 омбр від 18.02.2022 за №301/130/т. Бр командувача ОСУВ ХОРТИЦЯ №116/1/3920т/пкп від 22.07.2022, Бр командувача ТГр "Адам" №189т/БР/окп від 23.07.2023, Бр командира 92 омбр № 345/343т від 25.07.2023, Бр командира 92 омбр № 6/3/1/2248 кп/дск від 25.07.2023, рапорт командира 2ШБ вх. № 13/14/1103 від 10.11.2023. Зазначено, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Разом з тим, відповідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №2190 від 05.09.2022 та додатку № 1 до наказу, старшому сержанту ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях, виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць, з 01.08.2022 по 19.08.2022 та з 25.08.2022 по 31.08.2022 (т.1, а.с.76).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №2583 від 05.10.2022 та додатку №1 до наказу позивачу виплачена додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях, виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць, з 01.09.2022 по 16.09.2022 та з 24.09.2022 по 30.09.2022 (т.1, а.с.77).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №2986 від 05.11.2022 та додатку №1 до наказу позивачу виплачена додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях, виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць, з 01.10.2022 по 14.10.2022 та з 20.10.2022 по 31.10.2022 (т.1, а.с.78).

На виконання ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 відповідачем надано довідку від 01.08.2025 за №26/1/5779, відповідно до якої позивачу нарахована і виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць, пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах, а саме: за серпень 2022 року у сумі 88 709,68 грн.; за вересень 2022 року у сумі 83 666,67 грн.; за жовтень у сумі 88 709,68 грн.

Отже, у наказі №2190 від 05.09.2022 та додатку №1 до наказу за серпень 2022 року не було враховано участь позивача у бойових діях у період з 20.08.2022 по 24.08.2022; у наказі №2190 від 05.09.2022 та додатку №1 до наказу за вересень 2022 року не було враховано участь позивача у бойових діях 23.09.2022; у наказі за №2986 від 05.11.2022 та додатку №1 до наказу за жовтень 2022 року не було враховано участь позивача у бойових діях у період з 15.10.2022 по 19.10.2022.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168, за вказані періоди.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у відповідній частині шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року №168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що не зазначення позивачем у вимогах позову конкретних періодів, що не були враховані в наказах про виплату додаткової винагороди, є підставою для відмови у задоволенні вимоги позивача про нарахування і виплату в повному обсязі додаткової грошової винагороди за періоди, які не були враховані в наказах, наданих позивачем до матеріалів справи.

Щодо додаткової грошову винагороду в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 01.07.2023 по 15.11.2023, в тому числі за період стаціонарного лікування позивача, у зв`язку із захворюванням, отриманим ним під час захисту Батьківщини.

Так, 01.04.2022 Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 №400 (далі по тексту - Постанова №400) внесено зміни до Постанови №168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000, 00 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, зокрема:

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно п.2 Постанови №400 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення - окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Отже, додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.

Судом встановлено, що позивач у період з 25.02.2023 по 14.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджено довідкою №13/142007 від 10.11.2023

Матеріали справи містять медичні документи з яких встановлено, що 15.07.2023 о 14:40 бригадою ШМД позивач евакуйований до Військової частини НОМЕР_3 , проходив обстеження у військовому медичному клінічному центрі Північного регіону 15.07.2023.

З 15.07.2023 по 02.10.2023 позивач перебував на стаціонарному лікування в КНП Обласної клінічної лікарні ; з 03.10.2023 по 24.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в центрі реабілітації ХКЛ ЗТ №1; з 24.10.2023 позивач госпіталізований до військового медичного клінічному центрі Північного регіону та був виписаний 07.11.2023.

Попередній діагноз - гостре порушення мозкового кровообігу (15.07.2023); повний діагноз ішемічний атеротромботичний інсульт (15.07.2023).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №2100 від 02.11.2023 12 регіональної військово-лікарської комісії встановлено, що позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні медичні документи на підтвердження отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України, в зоні ведення бойових дій, зокрема відповідної довідки, оформленої з урахуванням вимог Положення №402.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 на адвокатський запит повідомлено, що для виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн. за період лікування необхідні підтверджуючі документи для нарахування та виплати додаткової винагороди, згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Позивачем надано до суду довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №692305 від 30.11.2023 (т.1, а.с.201), згідно якої Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Проте, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, військовослужбовцям, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, є беззаперечне встановлення факту такого перебування саме у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Так, згідно з пунктом 21.4 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (в редакції Наказу Міністерства оборони № 490 від 18.08.2023) при медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).

Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях:

а) Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті а цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

д) Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.

Отже, в обох випадках, визначених пунктом ''а'' та '' ґ'', на переконання суду, не має вирішального значення безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Вирішальним фактом є отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) чи наявність захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відповідно, лише перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн.

Водночас, сам факт перебування позивача у спірному періоді на стаціонарному лікуванні, без виконання умов, визначених Постановою №168, не покладає на відповідача обов`язок видавати наказ про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

Факт захворювання, яке зазначено у його свідоцтві про хворобу №2100 (т.1, а.с.169-170), не є підставою згідно Постанови №168, отримання під час лікування додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Докази наявності причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання із його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що не нарахування і невиплата Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за спірний період, є правомірними.

Отже, підстави для задоволення відповідної частини позовних вимог відсутні.

Водночас, як зазначалося вище, згідно з довідкою №13/142007 від 10.11.2023 позивач в період з 25.02.2023 по 14.07.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Харків, н.п. Куп`янськ Харківської області, н.п. Стельмахівка Луганської області, н.п. Кліщіївка Донецької області.

Проте, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №4039 від 05.08.2023 та Додатку №1 до наказу позивачу виплачена додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях, виходячи з розміру 30 000 гривень за місяць за період з 01.07.2023 по 14.07.2023 (т.1, а.с.86).

За липень 2023 року позивачу нараховано та виплачено 13 548,39 грн., що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2025 за №26/1/5779.

Отже, розмір нарахованої та виплаченої позивачу додаткової винагороди за період з 01.07.2023 по 14.07.2023 не відповідає сумі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі позивача таких діях та заходах.

Відтак, колегія суддів, з метою відновлення порушеного права позивача на отримання належного розміру додаткової винагороди, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу спірної винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за вказаний період та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, за період з 01.07.2023 по 14.07.2023 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 у справі №520/34875/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбаченої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 30.05.2017 по 28.02.2018, передбачену Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 за №1282-ХІІ та п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 в сумі 231 587 (двісті тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят сім) грн. 62 коп. відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження позивачем військової служби в період з 30.05.2017 по 15.11.2023 відповідно Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління держаної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ від 16.03.2016 за № 178, виходячи із закупівельної вартості майна станом на 01.01.2023.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , яка полягають у нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 не в повному обсязі одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням в порядку, визначеному Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Інструкцією про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, а саме за 4 календарних роки.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 20.08.2022 по 24.08.2022, 23.09.2022, з 15.10.2022 по 19.10.2022 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у заходах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.07.2023 по 14.07.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, за період з 01.07.2023 по 14.07.2023 з розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно безпосередній участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за цей період.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк