Справа № 420/29416/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

26 листопада 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Шевченка Максима Володимировича (від 20.11.2025 року вхід.№122952/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/29416/25,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000226/2 від 10.06.2025 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000281/2 від 08.08.2025 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (65078, Одеська область, місто Одеса, Лип Івана та Юрія, будинок 21А, ) на користь Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вул. Шевченка, будинок 7-А, офіс 44 ) сплачений судовий збір у розмірі 2532,53 (дві тисячі п`ятсот тридцять дві) грн. 53 коп.

20.11.2025 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява, за підписом представника позивача Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН (вхід. №122952/25), щодо ухвалення додаткового рішення по справі №420/29416/25, та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь Приватного підприємства "ГЕЛІОС-ВАН" судових витрат на залучення перекладача у розмірі 1750,00 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 24 840,00 грн.

25.11.2025 року до суду від представника відповідача - Одеської митниці, надійшло клопотання (вхід. № ЕС/124678/25), в якому, останній просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №420/29416/25 за позовом Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН до Одеської митниці.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 252 КАС України, суд вважає, що відсутні перешкоди для розгляду заяви представника позивача - Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі та витрат на залучення перекладача, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно до положень ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4, 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимоги частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зокрема, на підтвердження обґрунтованості понесених витрат на правничу допомогу у сумі 24 840,00 грн., заявником до вищевказаної заяви додано копії наступних документів: договору про надання правової/правничої допомоги № 1/2108-ю/25 від 21» серпня 2023 р.; платіжної інструкції №1021 від 04.09.2025 року про сплату 24840,00 грн; акту від 21.11.2025 року приймання-передачі наданої правової/правничої допомоги № 1 до Договору про надання правової/правничої допомоги 1/2108-ю/25 від 21.08.2025 року.

Отже, перевіряючи обґрунтованість визначеного адвокатом розміру правничої допомоги у сумі 24840,00, яка складається з: ознайомлення з документами наданими Клієнтом для підготовки правової позиції щодо звернення до суду із позовом; підготовки та подачі позову до суду; підготовки та подачі до суду заперечення на відзив; супроводу справи в суді, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначено вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд акцентує, що предметом позовних вимог, в межах даної адміністративної справи, є визнання противоправним та скасування рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000226/2 від 10.06.2025 року і скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000281/2 від 08.08.2025 року.

Отже, дана справа, на думку суду, належить до категорії справ незначної складності, та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, суд акцентує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката у разі, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо не є співмірним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, складність розгляду саме даної адміністративної справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат, предмет позовних вимог та їх співвідношення із розміром заявлених судових витрат на правничу допомогу, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення 5 000,00 грн. на користь позивача, оскільки саме такий розмір гонорару є справедливим, розумним, та співмірним, зважаючи на обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, тощо.

Відтак, зважаючи на викладене, заява Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН (від 20.11.2025 року вхід.№122952/25) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, підлягає задоволенню частково, з урахуванням вище окреслених підстав.

Щодо витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 137 КАС України спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 1750,00 грн. до суду надано копії рахунку на оплату №112 від 22.08.2025 року; акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №112 від 22.08.2025 року; платіжної інструкції №985 від 29.08.2025 року про сплату 1750,00 грн

Верховний Суд в постанові від 31.03.2020 року по справі №160/7049/19 зазначив, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, отже понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, а саме - за надану позивачу послугу перекладача з перекладу товаросупровідних та/чи інших документів.

За таких підстав, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати із залучення перекладача безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи, обумовлені спірними правовідносинами, суд дійшов висновку, що з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН слід стягнути витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 1750,00 грн.

Відтак, заява представника позивача щодо відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача у справі №420/29416/25, підлягає задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 137, 139, 244, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача Шевченка Максима Володимировича (від 20.11.2025 року вхід.№122952/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/29416/25 - задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі №420/29416/25 за позовом Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А; ) на користь Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вул. Шевченка, будинок 7-А, офіс 44 ) витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби ((65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А; ) на користь Приватного Підприємства ГЕЛІОС ВАН (68001, Одеська обл., місто Чорноморськ, вул. Шевченка, будинок 7-А, офіс 44 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Додаткове рішення складено 27.10.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці з 29.09.2025 по 24.10.2025 року включно.

Суддя Ю.В. Харченко