Справа № 522/19798/25-Е
Суддя: Абухін Р. Д.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/465/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Абухіна Р.Д.,

за участі секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 02.09.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови від 17.12.2024 винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приблизно 09 - 10 липня 2025 року у його електронному військово-обліковому документі «Резерв+» побачив інформацію «Порушення правил військового обліку» за результатом чого звернувся до ГУНП із відповідним запитом.

06 серпня 2025 року на його запит надійшла відповідь начальника управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Одеській області С. Небесного за № К-10233/ез від 28.07.2025 про те, що «...За даними системи ІПНП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку за категорією «особа, яка вчинила правопорушення, передбачені с», ініціатор звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Електронне звернення від 17.12.2024 № Е864861 зареєстроване 17.12.2024 за №29738 та внесене в автоматизованому режимі до інформаційного ресурсу в відділі поліції № 1 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області...».

Зазначає, що копію оскаржуваної постанови від 17.12.2024 він досі не отримав. Відповідач здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення у діючій на той час редакції КУпАП без його присутності, а значить, не лише порушив процедуру розгляду справи, а й припустився грубого порушення вимог Додатку 1 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (пункт 5 розділу ІІ), так як не роз`яснив його права, передбачені статями 55, 56, 59 Конституції України.

Вважає, що, відповідач не спростував належними та допустимими доказами його доводи про те, що повістка не вручалась, від її вручення він не відмовлявся, а відтак, не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом 2024 року.

У зв`язку із неотриманням копії постанови, разом із позовом позивачем було подано клопотання про витребування у ІНФОРМАЦІЯ_1 доказів.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 17.10.2025 витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії матеріалів адміністративної справи щодо притягнення ОСОБА_1 за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, розгляд якої завершений складанням постави від 17.12.2024.

Також, ухвалою суду від 17.10.2025 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Зупинено виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2024, за ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення до закінчення розгляду справи рішенням у справі №522/19798/25-Е.

У судове засідання, позивач не з`явився, повідомлений належним чином.

До суду 14.11.2025 надійшов відзив від ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому зазначено, що на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 17.10.2025 повідомляють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушень, передбачених ст. 210, 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не виносилась, оскільки вказаний військовозобов`язаний органами Національної поліції не доставлявся і самостійно до територіального центру не з`являвся.

10.11.2025 позивачем надано відповідь на відзив.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Як зазначає позивач, 17.12.2024 відповідачем винесено стосовно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена після закінчення строку, передбаченого ст.38 КУпАП. Також зазначає, що відповідач мав надіслати копію постанови, однак з її текстом позивач так і не ознайомився.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою не надано оскаржувану постанову.

Витребування доказів, за заявою позивача не надало результатів, оскільки відповідно до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено, що на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 17.10.2025 повідомлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушень передбачених ст. 210, 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не виносилась, оскільки вказаний військовозобов?язаний органами Національної поліції не доставлявся і самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`являвся. 17.12.2024 року до органів національної поліції було направлено шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС повідомлення про адміністративне затримання та доставлення ОСОБА_1 до найближчого ТЦК та СП за № E864861.

Позовні вимоги фактично зводяться до оскарження заходів забезпечення у справах про адміністративне правопорушення вжитих відносно ОСОБА_1 в порядку визначеному ст. 259, 260, 261 КУпАП, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 3 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560.

Процедура притягнення до адміністративної відповідальності починається, згідно ст. 254 - 256 КУпАП, із складання протоколу про адміністративне правопорушення (крім випадків коли протокол не складається ст. 258 КУпАП) і завершується постановою у справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 283 КУпАП.

Відносно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 протокол про адміністративне правопорушення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 не складався постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення не виносилась.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 13.03.2019 року по справі №712/7385/17, провадження N? 11-1434апп18 вказала, що складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Отже, суд дійшов висновку, про відсутність підстав про скасування постанови від 17.12.2024, адже такої постанови не виносилось.

Виходячи із зазначеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на наявність спірної постанови, проте доказів, які підтверджували факт наявності оскаржуваної постанови, під час розгляду справи надано не було.

У контексті оцінки доводів позовної заяви, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наявні факти порушення, інші доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доведені факти порушення переважують наведені аргументи.

Відповідно до вимог ч.1ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд знаходить позов необґрунтованим, не доведеним і через це не вбачає підстав для його задоволення.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2025 року по справі в спосіб зупинення виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2024.

Керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 9, ч. 3 ст. 210, 235, 247, 251, 252, 254, 256, 280, 283, 286 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 77, 79, 118, 122, 123, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року якою зупинено виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення від 17.12.2024, за ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із відсутністю електропостачання, повний текст рішення складений 27 листопада 2025 року.

Суддя: Р.Д.Абухін

24.11.25