Справа № 200/4051/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року справа №200/4051/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року (повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року) у справі № 200/4051/25 (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу суми пенсії, що належала його дідусеві ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка складається із заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 200/3479/24, яке набрало законної сили 30.07.2024, за період з 01.02.2023 по 31.08.2024 у сумі 66550,84 грн, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день його смерті;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу суму пенсії, яка належала його дідусеві ОСОБА_2 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, яка складається із заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 200/3479/24, яке набрало законної сили 30.07.2024, за період з 01.02.2023 по 31.08.2024 у сумі 66550,84 грн, як члену сім`ї померлого пенсіонера, який проживав з ним разом на день його смерті.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є онуком ОСОБА_2 , який у березні 2025 року помер. За життя ОСОБА_2 перебував на пенсійному обліку у відповідача та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/3479/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії померлого, проте не було виплачено різниці між нарахованою та виплаченою пенсією. На підставі ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивач звернувся до відповідача із вимогою виплатити їй неотриману померлим пенсію, втім відповідач відмовив йому у такій виплаті. Позивач вважає, що відмова відповідача виплатити йому недоотриману померлим сином пенсію є протиправною та такою, що суперечить ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті ОСОБА_1 згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, пенсії у розмірі 66550 гривень 84 копійки, що підлягала виплаті за життя його померлому дідусеві - ОСОБА_1 , пенсіонеру по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XI.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в порядку ч. 1 ст. 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб на користь ОСОБА_1 пенсію у розмірі 66550 гривень 84 копійки, що підлягала виплаті за життя його померлому дідусеві - ОСОБА_2 .

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не відмовляється виплачувати Позивачу суму нарахованої заборгованості у відповідності до рішення суду. Виплата означених коштів буде проведена Позивачу після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік та з урахуванням вимог абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року 31-2 (зі змінами).

У Головному управлінні Відсутні рахунки відкриті в органах Державної казначейської служби України, що, в свою чергу, унеможливить виконання вказаного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), (з свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , вбачається, що матір позивача ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 . Отже, позивач є онуком померлого пенсіонера ОСОБА_2 ) є членом сім`ї (онуком) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 21.03.2025).

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що є відповідачем у справі, та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених від військової служби, та деяких інших осіб.

Факт спільного проживання Позивача з ОСОБА_2 на день його смерті підтверджується копією Довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , виданої виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради Київської області від 15.10.2019 №829, копією картки реєстрації особи ОСОБА_2 від 31.08.2018, згідно з якими громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 31.08.2018, а також копією Довідки від 07.09.2023 №3244- про взяття Позивача на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з якою фактичне місце проживання Позивача: АДРЕСА_2 .

08.04.2025 позивачем подано через веб-портал Пенсійного фонду України заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера № НОМЕР_5 , в якій позивач просив виплатити недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , який перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області через банк (№ рахунка: UA5652414). При цьому, позивачем зазначено, що недоотримана пенсія складається із заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 200/3479/24, яке набрало законної сили 30.07.2024, за період з 01.02.2023 по 31.08.2024 у сумі 66550,84 грн.

06.05.2025 позивачу через веб-портал Пенсійного фонду України надійшов лист-відповідь відповідача від 02.05.2025 вих. № 10886-8638/Б-02/8-0500/25, у листі-відповіді зазначено, що відповідач відповідно до Закону України «Про звернення громадян» розглянув Ваше звернення на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України від 08.04.2025 № ВЕБ-05001-Ф-С-25-064135, яке зареєстровано 09.04.2025 за № 8638/Б-0500-25. За результатами розгляду повідомляє наступне. Відповідно до ст. 61 Закону № 2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Недоодержані суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло до органів Пенсійного фонду України не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, та незалежно від періоду, за який вони нараховані. Згідно з ч.1 ст.379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Нараховану заборгованість, яка належала померлому гр. ОСОБА_2 за період з 01.02.2023 по 31.08.2024 на виконання рішення суду, може бути виплачено за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати пенсії, яка була нарахована померлому або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

Статтею 8 Закону №2262-XII передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 10 Закону №2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у ст.1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам, які мають право на пенсію за цим Законом, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Статтею 61 Закону №2262-XII передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Подібні положення передбачені також ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Наведенні приписи Законів України № 2262 та № 1058 узгоджуються із приписами ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Форма цієї заяви затверджено додатком № 4 до зазначеного Порядку.

Згідно з п.9 розділу II Документи, які необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та виплати пенсії, допомог Порядку 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи:

1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені п.12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються, у тому числі батькам або іншим членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є онуком померлого ОСОБА_2 , позивач надав у межах 6 місячного строку заяву про виплату неодержаної померлим пенсії.

Наявна в матеріалах справи заява позивача, якою він повідомив відповідача про намір отримати недоотриману пенсію померлого дідуся написана позивачем, зазначена заява містить всі необхідні реквізити такої заяви, що визначені у затвердженій додатком № 4 до Порядку № 3-1 формі заяви. До заяви додані: документи, що підтверджують родинні заявки із померлим - свідоцтво про народження померлого та паспортні відомості заявника; смерть пенсіонера - свідоцтво про смерть та документи, що містять банківські реквізити, на які відповідач має виплатити суму недоотриманої померлим пенсію. Тобто, позивачем вчинено всі залежні від нього дії, вчинення яких передбачено законодавством для отримання неотриманої за життя померлим пенсії.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Суд звертає увагу, що позивачем заявлені вимоги про виплату позивачу недотриманої пенсії дідуся до їх включення до складу спадщини, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні про яку зазначає відповідач, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 01.05.2023 у справі № 520/926/21 та від 21.11.2023 у справі № 420/25799/21.

Таким чином, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також беручи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання не може бути вирішене за правилами ст. 52, 379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене вище та враховуючи здійснення позивачем всіх залежних від нього дій спрямованих на отримання відповідних виплат у межах встановлених шести місяців після смерті пенсіонера, відсутність документів, які б свідчили про здійснення виплати цієї суми померлому дідусеві позивача або позивачу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність відмови відповідача у виплату позивачу суми недоотриманої пенсії померлим та наявність правових підстав для виплати суми пенсії померлого ОСОБА_2 , що була нарахована на виконання рішень Донецького окружного адміністративного суду у справах № 200/3479/24 в розмірі 66550,84 грн., але за лишилася неодержаною у зв`язку з його смертю.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Основним завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частини 1, 2статті 2 КАС України).

Відповідно до вимог п. 3, 4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.3, 4 і 10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, в даному випадку порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсію у розмірі 66550,84 грн, що підлягала виплаті за життя його померлому дідусеві.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі № 200/4051/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 27 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар