Справа № 600/5331/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5331/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) стосовно не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 23 травня 2025 року день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 23 травня 2025 року день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду й доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог даної ухвали суду представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у справі №560/8194/20 (постанова від 02 квітня 2024 року), вказано, що у спорах щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав та інтересів. Відповідно, на думку представника, позивача, позов у даній справі подано з дотриманням строку звернення до суду.

Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали позову, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з ненарахуванням та невиплатою відповідачем позивачу-військовослужбовцю компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01 січня 2016 року по 23 травня 2025 року (день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати).

Питання щодо застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати саме індексації грошового забезпечення було предметом розгляду Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.

Так, у постанові від 21 серпня 2025 року у справі №600/3471/24-а Верховний Суд наголосив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника, а спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати грошової індексації, стосується заробітної плати військовослужбовця.

Разом з цим, як зазначив Верховний Суд, положення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України, зокрема частиною другою цієї статті.

У постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 Кодексу законів про працю України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, зміст якого полягає в такому:

1) якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»);

2) з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

За правилами статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Вказаними положеннями закону встановлено обов`язок підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадян провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Отже, саме з датою виплати позивачу належного грошового забезпечення пов`язаний перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Аналогічний підхід застосований, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №560/10053/24, від 23 квітня 2025 року у справі №260/131/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4246/24, від 26 червня 2025 року у справі №120/2830/24.

Наведену позицію також підтримано Верховним Судом і у справі №600/3471/24-а (постанова від 21 серпня 2025 року).

Як вбачається зі змісту позову та доданих до нього матеріалів, сума невиплаченої за час проходження служби індексації грошового забезпечення фактично була виплачена позивачу 23 травня 2025 року на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №600/1521/24-а.

Отже, враховуючи указані вище правові позиції Верховного Суду, зокрема і у постанові від 21 серпня 2025 року у справі №600/3471/24-а, суд зазначає, що саме з дати виплати позивачу суми індексації грошового забезпечення (23 травня 2025 року) він мав бути обізнаний про порушення свого права і саме з цією датою пов`язаний перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Станом на 23 травня 2025 року стаття 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, яка встановлювала тримісячний строк звернення до суду з таким позовом.

Відтак, строк звернення до суду з даним позовом тривав з 24 травня 2025 року (наступного дня з дати отримання сум індексації грошового забезпечення) по 25 серпня 2025 року включно (24 серпня 2025 року вихідний день).

Однак з позовом про оскарження бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивач звернувся до суду лише 07 листопада 2025 року (згідно з датою конверта, яким позов у даній справі направлено на адресу Чернівецького окружного адміністративного суду), тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Водночас у поданій представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2025 року заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду не наведено жодної причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Фактично ж, подана заява зводиться до незгоди представника позивача з указаними вище висновками суду, які і викладені в ухвалі від 14 листопада 2025 року.

Стосовно посилань представника позивача на позицію Верховного Суду у справі №560/8194/20 (постанова від 02 квітня 2024 року), то таку суд оцінює критично, адже така позиція суду касаційної інстанції стосується правовідносин та строків звернення до суду з вимогою нарахування та виплати компенсації за втрату частини пенсії.

Натомість спір у даній справі стосується грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовця, оскільки позивач виражає незгоду з бездіяльністю відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка є складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника (у тому числі військовослужбовця).

У даному ж випадку підлягають урахуванню правові висновки Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2025 року у справі №600/3471/24-а з аналогічних відносин.

Доводи поданої заяви, які зводяться до висновку про не пропущення позивачем строку звернення до суду з цим позовом, жодним чином не стосуються саме причин, у зв`язку з якими позивачем пропущений тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, визначений частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України.

Не звернення до суду з адміністративним позовом через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Тому, наведені представником позивача причини пропуску строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Водночас суд зазначає, що повернення позовної заяви та надання позивачу права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до суду з такою позовною заявою, не є обмеженням доступу до суду, гарантованого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України.

Згідно пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

2. Відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом.

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

4. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк