Справа № 183/11330/25
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/183/126/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- скасування постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 991, датованої 10 липня 2025 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн;

- закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2025 року до суду надійшов цей адміністративний позов, поданий від імені ОСОБА_1 (надалі позивач) його представником, адвокатом Антонюк О. М., переданий головуючому судді 05 листопада 2025 року.

Обґрунтовуючи позов сторона позивача вказує, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Він оновив дані, пройшов ВЛК та є заброньованим працівником. Із застосунку «Резерв+» позивачеві стало відомо про перебування у розшуку. Звернувшись за правовою допомогою до адвоката, в його інтересах подано адвокатський запит з проханням надати інформацію про причини перебування у розшуку, а також інформацію про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповіддю від 13 жовтня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено у наданні інформації та документів. З відкритого сервісу Міністерства юстиції України при здійсненні безкоштовного запиту встановлено перебування ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі боржників та відкриття виконавчого провадження. На адвокатський запит від 23 жовтня 2025 року до Самарівського відділу ДВС представником позивача 27 жовтня 2025 року отримано відповідь з матеріалами виконавчого провадження. З отриманих матеріалів позивач довідався, що відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Постанову № 991 від 10 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП). Сторона позивача вказує, що в постанові не зазначено, на підставі яких матеріалів та протоколу вона прийнята. Позивач вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Відсутній протокол про адміністративне правопорушення та не має посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі якого діє уповноважена особа, що мала складати протокол. Відповідачем не надано копію наказу та усіх матеріалів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова. А отже, підстав вважати, що протокол був складений уповноваженою особою відповідача, немає, а також не перевірені обставини не прибуття позивача за повісткою, відправленою «Укрпоштою», оскільки не надано для ознайомлення рекомендованого повідомлення про її вручення. В постанові не зазначено, які саме дані позивач не оновив, тобто, не вказані конкретні норми Закону, порушені позивачем, також не доведено, що позивача викликали повісткою. Уповноважена особа не зазначила та не надала доказів неможливості отримання інформації з відповідних реєстрів. В постанові вказано невірну кваліфікацію, оскільки правопорушення за вказаною диспозицією позивач не вчиняв. Диспозиція ст. 210-1 ч. 3 КУпАП є бланкетною, норма є відсилочною. Тому при складенні постанови та кваліфікації слід здійснювати посилання на конкретний пункт, конкретної статті Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», а не на закон в цілому. Також, в оскаржуваній постанові не вказано пункт постанови КМУ № 1487. За вказаних умов, не можливо встановити суть адміністративного правопорушення, в постанові не відображено об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення. Фабула постанови (відображення суті правопорушення) не містить в собі посилання на порушення ОСОБА_1 конкретного пункту нормативно-правого акта (постанови КМУ), яким визначено коло обов`язків на період особливого стану на території України, не вказано, які саме правила щодо військового обліку порушено. А протокол взагалі відсутній. Позивача не викликали для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, не вручено ні протоколу, ні постанови, його не запросили до участі у складені протоколу. Він не мав можливості подати заперечення, докази своєї невинуватості чи навіть частково визнати вину. Посилання відповідача, що позивач начебто подав письмову заяву про визнання вини не зовсім відповідають дійсності, та текст заяви, яку подавав ОСОБА_1 був іншим.

Згідно з перехідними положеннями нової редакції закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» військовозобов`язані від 18 до 60 років повинні оновити свої облікові дані протягом 60 днів. Кінцевий термін до 16 липня 2024 року. Позивачем вчасно оновлено дані через додаток «Резерв+», пройдено ВЛК і він є заброньованим. Жодних зауважень чи повісток через вищевказану систему не надходило. ОСОБА_1 для уточнення даних, встановленим законодавством порядком, не викликали. Позивач не ухилявся від військового обліку та служби. При винесенні постанови посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_6 не послалась на факти, які не підтверджуються доказами (зокрема не вказано, суть вчиненого ним правопорушення щодо оновлення облікових даних: щодо зміни ним місця проживання, реєстрації, персональних даних тощо).

Разом з позовом позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке він обґрунтував посиланням на дату отримання ним оскаржуваної постанови від Самарівського відділу ДВС 27 жовтня 2025 року.

Постановленою суддею ухвалою від 06 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку письмового провадження. Встановлено відповідачеві п`ятиденний строк для подання відзиву. Роз`яснено сторонам право подати клопотання про проведення розгляду справи з повідомленням сторін.

28 жовтня 2025 року адміністративний позов разом з додатками доставлений до електронного кабінету відповідача, ухвала про відкриття провадження у справі доставлена 10 листопада 2025 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів /а.с.29, 33/.

Станом на дату розгляду справи клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Дослідивши доводи адміністративного позову, відзиву, оцінивши їх поданими позивачем, відповідачем доказами в їх сукупності суд висновує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Судом установлено, що 10 липня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено постанову № 991 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КупАП, якою накладено на позивача штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн. При розгляді справи встановлено, що 10 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 прибув громадянин України ОСОБА_1 , який через не таємне діловодство подав письмову заяву, в якій зазначив, що визнає та не оспорює допущене порушення законодавства про військовий обов`язок, а саме: з 18 травня 2024 року по теперішній час не уточнив свої персональні дані щодо результатів медичного огляду ВЛК жодним з установлених Законом способів, згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. За результатами розгляду поданої заяви установлено, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з 18 травня 2024 року по час розгляду матеріалів не уточнив свої персональні дані щодо результатів медичного огляду ВЛК для визначення придатності до виконання військового обов`язку за станом здоров`я (п. 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), чим порушив абз. 4 пп. 1 п. 2 Розділу ІІ Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.пп. 4, 10-1 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, п. 3.1, 3.2 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України № 402 від 14 серпня 2008 року під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022. Доказів поважності невиконання законодавства про військовий облік вищезазначений громадянин не надав. Таким чином, установлено вчинення вищезазначеним громадянином триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КупАП. Відповідно до ст. 279-9 КУпАП з урахуванням подання особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, у постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки визначає розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення. Не встановлено обставин, що пом`якшують, або обтяжують відповідальність. Надана позивачем у копії постанова не містить відомостей про направлення її копії поштою, вручення безпосередньо особі, що притягується до відповідальності /а.с.26, зворот-27/.

29 серпня 2025 року заявою про примусове виконання рішення № 216/4316 постанову № 991 направлено для примусового виконання /а.с.26/.

12 вересня 2025 року Старшим державним виконавцем Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Михайлінчиком В. М. прийнято постанову про примусове виконання постанови № 991, виданої 10 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34 000 грн та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу /а.с.25/.

26 вересня 2025 року представником позивача до ІНФОРМАЦІЯ_5 складено адвокатський запит з вимогою надати інформацію щодо статусу ОСОБА_1 , чи пройдено ним ВЛК та чи вчасно оновлено дані, як військовозобов`язаного, чи перебуває він у розшуку, та підстави такого перебування. Також заявлено вимогу про надання відомостей про складення протоколу (протоколів) та оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення /а.с.18-19/.

13 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 листом № 216/4789 представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 у статусі військовозобов`язаного, станом на дату підготовки відповіді на запит за картотекою спецобліку (заброньовані на період мобілізації). Востаннє проходив медичний огляд ВЛК 10 липня 2025 року, того ж дня востаннє уточнював персональні дані. Щодо питання перебування особи в розшуку необхідно звертатися до органів Національної поліції, які уповноважені здійснювати розшук громадян та вести відповідні інформаційні бази. Стосовно питання провадження у справах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 проінформовано, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» персональні призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що вносяться до Реєстру, є конфіденційними та їх нерозголошення гарантується державою. Згідно з п. 20.1 ч. 1 ст. 7 Закону до цих даних належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КупАП та за ст. 21 Закону України «Про інформацію» є інформацією з обмеженим доступом й згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не підлягають наданню на адвокатський запит /а.с.15/.

23 жовтня 2025 року представником позивача до Самарівського ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) складено та направлено адвокатський запит з вимогою надати інформацію щодо відкритого виконавчого провадження № 79096433 та документи, що стали підставою для відкриття провадження /а.с.16-17, 28/.

27 жовтня 2025 року листом № 143842 Самарівського ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) представника позивача повідомлено про примусове виконання вказаної постанови, надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови № 991 /а.с.14/.

Вирішуючи вимоги позову суд висновує таке.

Щодо строків звернення до суду.

Представник позивача подала клопотання, в якому просила поновити позивачеві строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом, обґрунтовуючи клопотання тим, що повістки про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не отримував. Про наявність постанови позивач не знав, що позбавило його права на своєчасне її оскарження. Копію постанови представник отримала під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, позовну заяву подано до суду 28 жовтня 2025 року. Матеріали справи містять заяву посадової особи відповідача до виконавчої служби про примусове виконання постанови від 29 серпня 2025 року, паперову копію постанови в електронному виді про відкриття виконавчого провадження ВП № 79076433 з примусового виконання постанови № 991, заяву представника позивача про надання матеріалів виконавчого провадження, заяву, якою копію оскаржуваної постанови направлено представникові 27 жовтня 2025 року. Доказів отримання позивачем постанови раніше, за вказану представником позивача дату, можливості ознайомлення з її змістом, обізнаності про її існування до 27 жовтня 2025 року суду не надано.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з цим позовом слід поновити.

При цьому, суд ураховує також і надану представником позивача копію постанови, яка не містить доказі її отримання позивачем при її винесенні, або направлення її копії поштою з ідентифікуючими відправлення даними. Вказане об`єктивно, на думку суду, позбавляло позивача можливості довідатися про існування оскаржуваної постанови.

Щодо суті позову.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Зокрема, за частинами 1, 3 вказаної статті порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено з 24 лютого 2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом з 24 лютого 2022 року, тобто у період вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

За ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

За ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII, єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Згідно з п. 17, 17-1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про встановлення, зміну групи інвалідності, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Згідно з абз. 4 пп. 1 п. 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» установлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); звільнені зі служби громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які мають спеціальні звання (класні чини), в тому числі у зв`язку з виходом на пенсію, з Міністерства внутрішніх справ України, Національного антикорупційного бюро України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, органів та підрозділів цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Служби судової охорони, органів прокуратури, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, Бюро економічної безпеки України, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом стати на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Додатком 2 до якого є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі Правила 1487).

Згідно з пп. 4, 10-1 п. 1 Правил 1487, в редакції, яка діяла на 10 липня 2025 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

10-1) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану:

у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів);

мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон;

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Громадяни України, які були зняті з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на строк більше трьох місяців, зобов`язані протягом 30 днів з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 563 «Про внесення змін до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2980) стати на військовий облік одним з таких способів:

прибуття особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

шляхом подання заяви про взяття на військовий облік у довільній формі разом із відомостями, визначеними додатком 4 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та копії першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, яким такого громадянина України знято з військового обліку, через закордонну дипломатичну установу України.

Заява подається громадянином України закордонній дипломатичній установі України особисто разом із паспортом громадянина України для виїзду за кордон, який після прийняття заяви повертається громадянину України, або засобами поштового зв`язку разом з копією першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Закордонна дипломатична установа України надсилає заяву з визначеними документами відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню або регіональному органу СБУ або відповідному підрозділу розвідувальних органів на їх адресу електронної пошти, яка розміщена на їх офіційному вебсайті, у семиденний строк.

Як убачається з п. 3.1, 3.2 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України від 14 серпня 2008 року № 402 під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в редакції, чинній на момент винесення Постанови 991 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП. Офіцери запасу підлягають повторному медичному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу - у разі зміни призначення. Військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил України та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Приміткою до ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як свідчать надані позивачем дані витягу з електронного кабінету системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» позивача оголошено у розшук 09 червня 2025 року. Причиною розшуку вказано не уточнені дані до 16 липня 2024 року. Позивачем дані уточнено 10 липня 2025 року, тобто з порушенням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX. Дата проходження ВЛК вказана 10 липня 2025 року. Також указано про відстрочку до 19 грудня 2025 року. Тип відстрочки бронювання /а.с.13/.

Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» електронний кабінет - це персональний кабінет (захищений відокремлений вебсервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Порядок електронної ідентифікації в електронному кабінеті, перелік відомостей, що відображаються в ньому, а також перелік послуг, які надаються призовнику, військовозобов`язаному, резервісту через електронний кабінет, визначається Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або Положенням про Державний вебпортал електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З таких обставин, суд вважає правомірним висновок відповідача про порушення позивачем абз. 4 пп. 1 п. 2 Розділу ІІ Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп.пп. 4, 10-1 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, п. 3.1, 3.2 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України № 402 від 14 серпня 2008 року під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, оскільки останній до 10 липня 2025 року не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, з урахуванням Розділу ІІ Закону України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІX (до 16 липня 2024 року), свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Посилання позивача на відсутність доказів вчинення ним адміністративного порушення спростовуються законодавчо встановленим обов`язком громадянина України протягом встановленого Законом періоду, у період воєнного стану та оголошення мобілізації, уточнити свої персональні дані та пройти ВЛК, чого позивачем зроблено не було. Той факт, що у термін, який є більшим за рік від 16 липня 2024 року 10 липня 2025 року позивачем пройдено ВЛК та отримано відстрочку не є підставою для висновку про відсутність порушення правил військового обліку позивачем.

При цьому, суд ураховує висновок з питань застосування норм права, викладений у постанові КАС ВС від 23 листопада 2018 у справі № 489/4756/16-а, в якому роз`яснено, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Враховуючи те, що правопорушення, вчинене позивачем, носить характер триваючого, та на час винесення спірної постанови відповідача порушення правил військового обліку усунуті 10 липня 2025 року, притягнення позивача до відповідальності постановою від 10 липня 2025 року є правомірним, а оновлення даних позивачем 10 липня 2025 року не звільняє позивача від відповідальності за допущене порушення.

Доказів на підтвердження того, що позивачем вжито дії з уточнення власних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста до 10 липня 2025 року щодо стану здоров`я шляхом проходження ВЛК й відповідач мав можливість шляхом доступу до баз даних отримати такі уточнені дані матеріали справи не містять. Внаслідок викладеного суд відхиляє посилання представника позивача на неправомірність оскаржуваної постанови з цих підстав.

Щодо посилання представника позивача на відсутність конкретизації порушень, виявлених відповідачем суд ураховує, що з Постанови № 991 вбачається, що відповідачем в оскаржуваній постанові вказано суть адміністративного правопорушення, допущеного позивачем, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАп, а саме: «з 18 травня 2024 року по час розгляду матеріалів не уточнив свої персональні дані щодо результатів медичного огляду ВЛК для визначення придатності до виконання військового обов`язку за станом здоров`я», тим самим суд відхиляє посилання представника позивача на відсутність конкретизації порушення.

Щодо посилань представника позивача про не отримання позивачем повістки про направлення на ВЛК суд висновує таке.

Пунктом 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міноборони України від 14 серпня 2008 року № 402 визначено, що Постанова ВЛК ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби, прийнята в облікових цілях в мирний час, дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Відповідно до п. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. Резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Обов`язковість проходження медичного огляду особами, в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби закріплений у частині першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, під час здійснення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями проводити медичний огляд військовозобов`язаних для визначення їх придатності до військової служби.

Так само і військовозобов`язані громадяни, у відповідності з діючими положеннями законодавства, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, передбачені виключні обмеження щодо направлення на медичний огляд лише стосовно наступної категорії осіб: які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки - до прийняття у відношенні них рішення відповідною комісією (п. 63 Постанови); які прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних) - вони викликаються на медичний огляд повісткою (п. 69 Порядку).

Позивачем не надано доказів віднесення його до вказаної вище категорії осіб на момент притягнення до відповідальності, та в матеріалах справи такі докази відсутні. Крім того, необхідність проходження військового обліку визначена рішенням військово-лікарської комісії від 22 травня 2018 року, про що вказано у тимчасовому посвідченні НМ № 4/1860.

Суд наголошує, що норми законодавства, викладені вище, вказують, що вручення (надсилання) повістки є тільки одним зі способів виклику громадян до органів ТЦК та СП з певною метою, в тому числі, для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Чинний закон не пов`язує виконання обов`язку щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби з обов`язковим попереднім врученням повістки. Відтак, суд відхиляє відповідні аргументи позивача та його представника.

Оцінюючи посилання представника позивача на відсутність протоколу про виявлення факту адміністративного правопорушення, не повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, порушення права позивача на захист суд ураховує таке.

Відповідно до ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 7, 8 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання цього нормативного припису постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення № 154), пунктом 1 якого передбачено, зокрема, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Абзацами 1-3 пункту 3 Положення № 154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно з п. 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

За приписами абз. 39 п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повноваженнями ж розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення наділений керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що закріплено у п. 12 Положення № 154, норми якого кореспондують вже згаданим вище приписам ч. 2 ст. 235 КпАП України.

За таких обставин суд приходить висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення через свого керівника. При цьому відповідними повноваженнями, як свідчить аналіз Положення № 154, наділені не лише територіальні центри комплектування та соціальної підтримки із статусом юридичної особи, а й їх відокремлені підрозділи попри відсутність у них статусу юридичної особи.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.

За п. 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

При цьому, згідно з розділом ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX, в тому числі, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно з п. 28, 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (надалі Порядок № 560), виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як свідчить оскаржувана постанова, датою її винесення є 10 липня 2025 року. В позовній заяві позивач указує та наданий ним витяг з електронної системи «Резерв+» підтверджує, що позивач 10 липня 2025 року уточнив дані військового обліку, пройшов ВЛК. Доказів того, що позивач не був обізнаний про власний виклик, перебуваючи на ВЛК 10 липня 2025 року суду не надано. Посилання на те, що у заяві, яку позивач подавав до відповідача та про яку вказано в Постанові № 991, як заяву про не оскарження порушення, були викладені обставини інші, ніж визнання не підтверджені.

За таких обставин, посилання представника позивача на відсутність протоколу про виявлення факту адміністративного правопорушення, не повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, порушення права позивача на захист є такими, що не відповідають встановленим судом обставинам.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції.

Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого2010 року).

Таким чином, суд висновує, що саме позиція відповідача, викладена у Постанові № 991 є більш переконливою та об`єктивною для суду.

Суд ураховує, що норми законодавства покладають саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності своїх дій та рішень при розгляді судом справ про адміністративні правопорушення. Водночас, невиконання вказаного обов`язку не звільняє суд від обов`язку оцінити правомірність дій суб`єкта владних повноважень та офіційного встановлення обставин справи, а позивача від обов`язку доведення доводів, на які він покладається в обґрунтування своїх вимог. Саме лише ненадання доказів відповідачем не є підставою для безумовного висновку про недоведеність прийнятої постанови.

За таких обставин, надані позивачем докази дозволяють встановити обставини, з`ясовані посадовою особою при винесенні постанови, необхідні для вирішення справи.

Інші доводи та аргументи сторони позивача, як самі по собі, так і в сукупності не є підставою для висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому не приймаються до уваги та не аналізуються судом.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного наявні підстави для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Судові витрати, понесені позивачем покладаються на позивача у зв`язку з залишенням позову без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 19, 77, 90, 159, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

в и р і ш и в:

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 991 від 10 липня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень 00 копійок без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складене та підписане 26 листопада 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська обл., м. Самар.

Суддя Д. О. Парфьонов