Справа № 620/11534/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Чернігів Справа № 620/11534/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

19.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ЕРІНО» звернулося до суду з позовом (зареєстроване у суді 20.10.2025), у якому просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУ ДПС у Чернігівській області):

від 29.09.2025 №17052/ж10/25-01-07-00 щодо зменшення за декларацією ТОВ «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 000, 00 грн;

від 29.09.2025 №17051/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму завищення за декларацією ТОВ «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року бюджетного відшкодування (190 267, 00 грн) штрафу у сумі 47 566,75 грн;

від 29.09.2025 №17050/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму заниження за декларацією ТОВ «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість (351,00 грн) штрафу у сумі 87,75 грн.

На обґрунтування позовних вимог ТОВ «ЕРІНО» вказує на протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішення рішень відповідача, оскільки суми податкового кредиту за червень 2025 року були сформовані ним відповідно до визначених законом підстав, а саме: сплати ним сум податку на додану вартість при здійсненні передбачених пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) господарських операцій; подання ним щодо таких сум податку митної декларації (при ввезенні товарів на митну територію України) та отримання ним зареєстрованих податкових накладних від контрагентів; декларування ним таких сум не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних; як видно зі змісту акта перевірки від 28.08.2025 №15521/ж5/25-01-07-03-01, під час перевірки відповідач не встановив нереальності будь-якої з господарських операцій позивача, що впливали на формування податкового кредиту, позивач в повній мірі надав відповідачу необхідні для перевірки документи, пояснення та матеріали, провів необхідні інвентаризації, відповідач зафіксував, що позивач не проводив операцій із ризиковими контрагентами; в додаток 2 до декларації з податку на додану вартість від 19.07.2025 за № позивач помилково не включив відомості щодо суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 21 000, 00 грн, яка складається із частини залишку податкового кредиту у сумі 21 000 грн, отриманого у зв`язку із ввезенням позивачем у січні 2019 року на митну територію України товарів феросплавів у гранулах, що підтверджується митною декларацією від 25.01.2019 №500010/2019/001663, рахунком фактурою №070DD від 11.12.2018 та випискою з банківського рахунку, яка підтверджує перерахування 347 700, 00 грн 25.01.2019 на рахунок Одеської митниці ДФС в якості плати за митне оформлення; сума сплаченого ПДВ за вказаною митною декларацією становила 303483,07 грн. та була відображена у поданій позивачем декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року (рядок 11.1); відомості щодо реєстрації цієї митної декларації відображено в електронному кабінеті позивача-платника податків; у додатку 2 до декларації з податку на додану вартість від 19.07.2025 за № вказано залишок податкового кредиту, отриманого в результаті проведення цієї ж операції, у сумі 140 346, 00 грн без урахування 21 000, 00 грн; вказане можна підтвердити тим, що в доданих до позову деклараціях за період з грудня 2019 року сума податкового кредиту, сформованого з вказаної імпортної операції, відрізняється від суми податкового кредиту з цієї ж операції, що вказана у додатку 2 до декларації за червень 2025 року, саме на 21 000, 00 грн з додаванням сум задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за відповідні місяці; тому вищевказана технічна помилка не скасовує права позивача на відповідну суму податкового кредиту та не вплинула на розрахунки позивача з бюджетом.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 22.10.2025 позовну заяву ТОВ «ЕРІНО» прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ДПС в Чернігівській області, заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказує, зокрема, на те, що позивачем в порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 73.3 статті 73, пункту 198.1, пункту 198.3, підпункту «б» пункту 200.1, 200.4, пункту 200.7, пункту 200.8, пункту 200.9 статті 200 ПК України, пунктів 4, 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), платником завищено бюджетне відшкодування на загальну суму 190 267 грн у т.ч. за червень 2025 року на суму 190 267 грн; перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за червень 2025 року встановлено його завищення на суму ПДВ 21 000 грн. (з урахуванням попередньої документальної виїзної перевірки за квітень 2025 року (акт від 10.07.2025 № 12426 /ж5/25-01-07-02-01); ГУ ДПС у Чернігівській області звертає увагу суду на те, що висновки акта перевірки від 28.08.2025 № 15521/ж5/25-01-07-03-01, за результатами розгляду якого винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення базуються висновках попереднього акта перевірки від 10.07.2025 №12426/ж5/25-01-07-02-01; встановлені порушення, що вказані в акті від 10.07.2025 №12426/ж5/25-01-07-02-01 (попередня перевірка) ТОВ «ЕРІНО», станом на момент подання цього відзиву не оскаржувались ані в адміністративному порядку ані в судовому; висновки акта від 28.08.2025 є похідними від попереднього акта, висновки якого позивач не оскаржує.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

ТОВ «ЕРІНО», зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і з 19.05.1992 року є платником податку на додану вартість, зареєстроване та перебуває на податковому обліку у Ніжинській ДПІ ГУ ДПС в Чернігівській області. Основним із зареєстрованих видів діяльності підприємства є неспеціалізована оптова торгівля (код за КВЕД 46.90).

У період з 18.08.2025 по 22.08.2025 на підставі наказу ГУ ДПС України у Чернігівській області від 30.07.2025 №1664-п, направлень від 15.08.2025 №3091/ж3/25-01-07-03-01 та від 15.08.2025 №3092/ж3/25-01-07-03-01 ГУ ДПС у Чернігівській області, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕРІНО», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року (декларація від 19.07.2025 №) від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 28.08.2025 №15521/ж5/25-01-07-03-01, в якому зроблено висновки про порушення позивачем:

пункту 44.1 статті 44, пункту 73.3 статті 73, пунктів 198.1 та 198.3 статті 198, підпункту «б» пункту 200.1, пунктів 200.4, 200.7, 200.8 та 200.9 статті 200 ПК України, пунктів 4 та 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та зареєстрованого в Мін`юсті 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого платником занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2025 року на суму 351, 00 грн;

пункту 44.1 статті 44, пункту 73.3 статті 73, пунктів 198.1 та 198.3 статті 198, підпункту «б» пункту 200.1, пунктів 200.4, 200.7, 200.8 та 200.9 статті 200 ПК України, пунктів 4 та 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та зареєстрованого в Мін`юсті 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого платником завищено бюджетне відшкодування за червень 2025 року на суму 190 267, 00 грн;

підпунктів 14.1.36 та 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 ПК України, розділу ІІІ та V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 та зареєстрованого в Мін`юсті 29.01.2016 за №159/28289, в результаті чого платником завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2025 року на суму 21 000 грн.

В описовій частині акта перевірки зазначено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у червні 2025 року є придбання платником на митній території України активної електроенергії, розподілу природного газу (потужність) та відображення в рядку 16 декларації від`ємного значення попереднього звітного періоду (ряд.21 декларації за травень 2025 року) в сумі 211 949,00 грн, яке сформовано за операціями з придбання товарів/робіт, послуг у грудні 2019 року, грудні 2022 року, грудні 2021 року, грудні 2022 року, грудні 2023 року, жовтні - грудні 2024 року та січні-травні 2025 року; частка податкового кредиту звітного періоду (червень 2025) в загальній сумі податкового кредиту звітного (податкового) періоду, в якому виникло від`ємне значення ПДВ становить 0,27 відсотків; сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, яка відображена у рядку 20.2.1 декларації за червень 2025 року у розмірі 190 267, 00 грн сформована з урахуванням залишку від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту попередніх та поточного звітних періодів.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято три податкові повідомлення-рішення:

від 29.09.2025 №17052/ж10/25-01-07-00 щодо зменшення за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 000 грн;

від 29.09.2025 №17051/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму завищення за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року бюджетного відшкодування (190267 грн.) штрафу у сумі 47 566,75 грн;

від 29.09.2025 №17050/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму заниження за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість (351, 00 грн) штрафу у сумі 87,75 грн.

Також судом встановлено, що 19.07.2025 за № позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2025 року з додатками 1, 2 та 3, якою позивач задекларував поточні зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1275, 00 грн, податковий кредит у сумі 212 542, 00 грн, з яких 211 949, 00 грн. є податковим кредитом минулих періодів та 593, 00 грн поточного періоду, та суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту 211 267, 00 грн.

В рахунок такої суми від`ємного значення позивач заявив до бюджетного відшкодування 190 267, 00 грн та до зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 21 000, 00 грн.

У доданому до податкової декларації з податку на додану вартість від 19.07.2025 за № додатку 2 позивач навів розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 190 267, 00 грн, що включає в себе такі суми:

140 346, 00 грн залишок податкового кредиту, отриманий у зв`язку із ввезенням позивачем у січні 2019 року на митну територію України товарів феросплавів у гранулах, що підтверджується митною декларацією від 25.01.2019 №500010/2019/001663 , рахунком фактурою №070DD від 11.12.2018 та випискою з банківського рахунку, яка підтверджує перерахування 347 700, 00 грн 25.01.2019 на рахунок Одеської митниці ДФС в якості плати за митне оформлення. Сума сплаченого ПДВ за вказаною митною декларацією становила 303483,07 грн та була відображена у поданій позивачем декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року (рядок 11.1);

2500, 00 грн - згідно податкової накладної від 07.02.2020 №1 (реєстр. №) від ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , задекларовано позивачем у січні 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2020 №60 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП, ІПН 50, задекларовано позивачем у січні 2020 року;

231, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2020 №257 (реєстр. №) від ДП «ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ», ІПН 99, задекларовано позивачем у січні 2020 року;

227, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2020 №469 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2020 року;

31, 00 грн - згідно податкової накладної від 10.02.2020 №325 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у лютому 2020 року;

2500, 00 грн - згідно податкової накладної від 10.01.2020 №1 (реєстр. №) від ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , задекларовано позивачем у січні 2020 року;

235, 00 грн - згідно податкової накладної від 29.02.2020 №1145 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у лютому 2020 року;

141, 00 грн - згідно податкової накладної від 29.02.2020 №654 (реєстр. №) від ДП «ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ», ІПН 99, задекларовано позивачем у лютому 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 28.02.2020 №70 (реєстр. №) від ТОВ "МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП", ІПН 50, задекларовано позивачем у лютому 2020 році;

48, 00 грн згідно податкової накладної №190028 від 10.02.2020 (реєстр. ) від ТОВ «ВКФ «ВВ», ІПН 62, задекларовано позивачем у лютому 2020 року;

192, 00 грн - згідно податкової накладної №975 від 31.03.2020 (реєстр. №) від ДП «ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ», ІПН 99, задекларовано позивачем у березні 2020 року;

245, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.03.2020 №1512 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у березні 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.03.2020 №67 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у березні 2020 року;

2500, 00 грн - згідно податкової накладної від 17.03.2020 №1 (реєстр. №) від ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , задекларовано позивачем у березні 2020 року;

186, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2020 №1288 (реєстр. №) від ДП «ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ», ІПН 99, задекларовано позивачем у квітні 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2020 №86 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у квітні 2020 року;

10, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2020 №1138 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», РНОКПП 65, задекларовано позивачем у квітні 2020 року;

130, 00 грн - згідно податкової накладної від 22.05.2020 №1557 (реєстр. №) від ДП «ІНТЕГРОВАНІ ЛОГІСТИЧНІ СИСТЕМИ», ІПН 99, задекларовано позивачем у травні 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 29.05.2020 №79 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у травні 2020 року;

46, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.05.2020 №654 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2020 року;

185, 00 грн згідно податкової накладної від 30.06.2020 №1361 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у червні 2020 року;

19, 00 грн - згідно податкової накладної від 26.06.2020 №954 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у червні 2020 року;

20, 00 грн згідно податкової накладної від 30.06.2020 №97 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у червні 2020 року;

20, 00 грн згідно податкової накладної від 31.07.2020 №86 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у липні 2020 року;

548, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2020 №2123 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у липні 2020 року;

212, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.08.2020 №582 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у серпні 2020 року;

20, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.08.2020 №68 (реєстр. №) від ТОВ «МОТОРДЕТАЛЬ-КОНОТОП», ІПН 50, задекларовано позивачем у серпні 2020 року;

124, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.09.2020 №194 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у вересні 2020 року;

2500, 00 грн згідно податкової накладної від 19.08.2020 №1 (реєстр. №) від ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , задекларовано позивачем у серпні 2020 року;

904, 00 грн згідно податкової накладної від 31.10.2020 №1008 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у жовтні 2020 року;

602, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.11.2020 №305 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у жовтні 2020 року;

69, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.12.2020 №1881 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у грудні 2020 року;

31, 00 грн - згідно податкової накладної від 07.12.2020 №257 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у грудні 2020 року;

1359, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2021 №1015 (реєстр.№) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2021 року;

60, 00 грн - згідно податкової накладної №190073 від 29.01.2021 (реєстр.№) від ТОВ «ВКФ «ВВ», ІПН 62, задекларовано позивачем у січні 2021 року;

83, 00 грн згідно податкової накладної від 28.02.2021 №1052 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у лютому 2021 року;

201, 00 грн - згідно податкової накладної №1040 від 31.03.2021 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у березні 2021 року;

450, 00 грн - згідно податкової накладної №673 від 30.04.2021 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у квітні 2021 року;

13, 00 грн згідно податкової накладної від 15.04.2021 №479 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у квітні 2021 року;

305, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.05.2021 №241 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2021 року;

388, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.06.2021 № 1607 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2021 року;

250, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2021 №477 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у липні 2021 року;

840, 00 грн згідно податкової накладної від 30.09.2021 №695 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у вересні 2021 року;

51, 00 грн - згідно податкової накладної від 26.11.2021 №3554 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у листопаді 2021 року;

543, 00 грн згідно податкової накладної від 31.12.2021 №189 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у грудні 2021 року;

110, 00 грн - згідно податкової накладної від 15.12.2021 №585 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у грудні 2021 року;

944, 00 грн згідно податкової накладної від 30.11.2021 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у листопаді 2021 року;

51, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.12.2021 №4376 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у грудні 2021 року;

388, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2022 №648 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2022 №2428 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у січні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2022 №2052 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у квітні 2022 року;

09, 00 грн згідно із податковою накладною від 31.05.2022 №2884 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у травні 2022 року;

09, 00 грн згідно податкової накладної від 31.03.2022 №961 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у березні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 28.02.2022 №2966 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у лютому 2022 року;

17, 00 грн згідно податкової накладної від 11.02.2022 №237 (реєстр. №) від КП «НІЖИНСЬКЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА», ІПН 30, задекларовано позивачем у лютому 2022 року;

09, 00 грн згідно податкової накладної від 31.05.2022 №2884 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у травні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної №2854 від 30.06.2022 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у червні 2022 року;

720, 00 грн - згідно податкової накладної №192 від 31.05.2022 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у червні 2022 року;

394, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2022 №413 (реєстр. № ) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у липні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2022 №4511 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у липні 2022 року;

618, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.08.2022 №405 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у серпні 2022 року;

493, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.09.2022 №440 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у вересні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 23.09.2022 №2694 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у вересні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.10.2022 №2508 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у жовтні 2022 року;

619, 00 грн згідно податкової накладної від 30.11.2022 №429 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у листопаді 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.11.2022 №3264 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у листопаді 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.08.2022 №3089 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у серпні 2022 року;

1171, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.12.2022 №441 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у грудні 2022 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 14.12.2022 №534 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у грудні 2022 року;

265, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2023 №297 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2023 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2023 №1487 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у січні 2023 року;

373, 00 грн - згідно податкової накладної від 28.02.2023 №379 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у лютому 2023 року;

534, 00 грн згідно податкової накладної від 31.03.2023 №379 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у березні 2023 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.03.2023 №3128 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у березні 2023 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 28.02.2023 №2384 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у лютому 2023 року;

18, 00 грн - згідно податкової накладної від 26.04.2023 №1934 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у квітні 2023 року;

622, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.05.2023 №381 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2023 року;

18, 00 грн - згідно податкової накладної від 08.06.2023 №361 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у червні 2023 року;

551, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.06.2023 №373 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у червні 2023 року;

718, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2023 №372 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у липні 2023 року;

790, 00 грн - згідно із податкової накладної від 31.08.2023 №396 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у серпні 2023 року;

46, 00 грн - згідно податкової накладної від 01.08.2023 №157 (реєстр. №) від АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЧЕРНІГІВГАЗ», ІПН 0, задекларовано позивачем у серпні 2023 року;

854, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.09.2023 №393 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у вересні 2023 року;

2069, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.10.2023 №388 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у жовтні 2023 року;

663, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.12.2023 №398 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у грудні 2023 року;

18, 00 грн - згідно податкової накладної від 15.12.2023 №1150//016 (реєстр.№) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у грудні 2023 року;

280, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2024 №389 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2024 року;

677, 00 грн - згідно податкової накладної від 29.02.2024 №637 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у лютому 2024 року;

37, 00 грн - згідно податкової накладної від 20.02.2024 №2174//016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у лютому 2024 року;

820, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.03.2024 №589 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у березні 2024 року;

638, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2024 №638 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у квітні 2024 року;

702, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.05.2024 №626 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2024 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 15.05.2024 №845/016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у травні 2024 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 12.06.2024 №641/016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у червні 2024 року;

956, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.06.2024 №528 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у червні 2024 року;

1037, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.07.2024 №557 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у липні 2024 року;

1288, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.08.2024 №541 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у серпні 2024 року;

782, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.09.2024 №494 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у вересні 2024 року;

09, 00 грн - згідно податкової накладної від 10.09.2024 №500/016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у вересні 2024 року;

524, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.10.2024 №608 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у жовтні 2024 року;

625, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.11.2024 №571 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у листопаді 2024 року;

57, 00 грн - згідно податкової накладної від 12.12.2024 №1296/016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у грудні 2024 року;

1968, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.12.2024 №571 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у грудні 2024 року;

154, 00 грн - згідно податкової накладної від 07.05.2024 №5873 (реєстр. №) від ТОВ «ЦЕНТР СЕРТИФІКАЦІЇ КЛЮЧІВ «Україна», ІПН 61, задекларовано позивачем у травні 2024 року;

18, 00 грн - згідно податкової накладної від 09.07.2024 №376/016 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у липні 2024 року;

2407, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.01.2025 №398 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у січні 2025 року;

1180, 00 грн - згідно податкової накладної від 28.02.2025 №623 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у лютому 2025 року;

1291, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.03.2025 №587 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у березні 2025 року;

817, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.04.2025 №613 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у квітні 2025 року;

737, 00 грн - згідно податкової накладної від 31.05.2025 №731 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у травні 2025 року;

537, 00 грн - згідно податкової накладної від 30.06.2025 №640 (реєстр. №) від ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ», ІПН 65, задекларовано позивачем у червні 2025 року;

55, 00 грн - згідно податкової накладної від 12.06.2025 №1331 (реєстр. №) від ТОВ «Газорозподільні мережі України», Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», ІПН 97, задекларовано позивачем у червні 2025 року.

Копії митної декларації №500010/2019/001663 від 25.01.2019, рахунку фактури №070DD від 11.12.2018, виписки з банківського рахунку про перерахування 347 700, 00 грн 25.01.2019 на рахунок Одеської митниці ДФС в якості плати за митне оформлення, копії податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за період з грудня 2019 по травень 2025 року, а також копії вище перелічених податкових накладних містяться в матеріалах справи.

Як видно зі змісту акта перевірки від 28.08.2025 №15521/ж5/25-01-07-03-01, під час перевірки відповідач не встановив нереальності будь-якої з господарських операцій позивача, що впливали на формування податкового кредиту, позивач в повній мірі надав відповідачу необхідні для перевірки документи, пояснення та матеріали, провів необхідні інвентаризації, відповідач зафіксував, що позивач не проводив операцій із ризиковими контрагентами.

Вважаючи ці податкові повідомлення-рішення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1. статті 1 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, відповідно до п. 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами першим - третім пункту 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає стаття 200 ПК України.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (абзац перший підпункту 200.7.1, підпункт 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно із пунктом 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до пункту 200.9. статті 200 ПК України форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 ПК України , якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування (підпункт «в»).

При цьому, пункт 54.1 статті 54 ПК України визначає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

У свою чергу, наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 затверджено форми та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок №21).

За нормами пункту 6 розділу ІІІ Порядку №21 платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов`язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Положеннями пункту 4 розділу Порядку №21 регламентовано заповнення Розділу II податкової звітності з податку на додану вартість «Податковий кредит».

За положеннями пункту 5 розділу V Порядку №21, якщо в результаті розрахунку різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано позитивне значення, то заповнюється рядок 18 декларації. У рядку 18 вказується сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплачується до загального фонду державного бюджету у порядку, визначеному у статті 200 Кодексу; якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань (рядок 9) і податкового кредиту (рядок 17) отримано від`ємне значення, то заповнюється рядок 19 декларації. Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

За правилами пунктів 9, 10, 11 розділу ІІІ Порядку №21 декларація подається платником за звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки. Додатками до декларації є: 1) відомості про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних / розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та про податковий кредит з урахуванням його коригування (Д1) (додаток 1); 2) довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2); 3) розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3); 4) заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4); 5) розрахунок сум податку на додану вартість, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, та/або показників, відповідно до яких підприємства (організації) належать до підприємства (організації) осіб з інвалідністю, та окремих показників, визначених пунктом 68 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу (Д5) (додаток 5); 6) розрахунок (перерахунок) частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях (Д6) (додаток 6); заява про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д7) (додаток 7). Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.

Аналіз навалених норм права свідчить про те, що платник податку на додану вартість отримує право на податковий кредит при виконанні таких трьох основних умов: сплати ним сум податку на додану вартість при здійсненні передбачених пунктом 198.1 статті 198 ПК України господарських операцій; подання ним щодо таких сум податку митної декларації (у разі ввезення товарів чи інших активів на митну територію України) або отримання ним зареєстрованої податкової накладної від контрагента (в усіх інших випадках); декларування ним таких сум не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних. При цьому, платник податку на додану вартість самостійно визначає суму свого податкового зобов`язання з податку на додану вартість, суму податкового кредиту, а також приймає рішення щодо здійснення йому бюджетного відшкодування шляхом подання контролюючому органу податкової (митної) декларації або уточнюючого розрахунку та має право не подавати уточнюючий розрахунок щодо виявлених помилок при декларуванні податкових зобов`язань, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Щодо суті виявлених податковим органом під час перевірки порушень позивачем суд зазначає таке.

Роблячи в акті перевірки від 28.08.2025 №15521/ж5/25-01-07-03-01 висновки щодо заниження позивачем при поданні декларації за червень 2025 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 351, 00 грн, завищення бюджетного відшкодування на суму 190 267, 00 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 21000 грн. відповідач мотивував це виключно тим, що задекларована позивачем за червень 2025 року сума від`ємного значення (212 542, 00 грн.), включає в себе завищення податкового кредиту на суму 211 949, 00 грн, встановленого за результатами попередньої перевірки позивача за квітень 2025 року (акт перевірки від 10.07.2025 №12426/ж5/25-01-07-02-01).

Водночас, судом встановлено, що в додаток 2 до декларації з податку на додану вартість від 19.07.2025 за № позивач помилково не включив відомості щодо суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, у сумі 21000, 00, яка складається із частини залишку податкового кредиту у сумі 21000, 00 грн, отриманого у зв`язку із ввезенням позивачем у січні 2019 року на митну територію України товарів феросплавів у гранулах, що підтверджується митною декларацією №500010/2019/001663 від 25.01.2019, рахунком фактурою №070DD від 11.12.2018 та випискою з банківського рахунку, яка підтверджує перерахування 347 700, 00 грн 25.01.2019 на рахунок Одеської митниці ДФС в якості плати за митне оформлення. Сума сплаченого ПДВ за вказаною митною декларацією становила 303 483,07 грн та була відображена у поданій позивачем декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року (рядок 11.1). Відомості щодо реєстрації цієї митної декларації відображено в електронному кабінеті позивача-платника податків. У додатку 2 до декларації з податку на додану вартість від 19.07.2025 за № вказано залишок податкового кредиту, отриманого в результаті проведення цієї ж операції, у сумі 140 346, 00 грн без урахування 21 000, грн.

В доданих до позову деклараціях за період з грудня 2019 року сума податкового кредиту, сформованого з вказаної імпортної операції, відрізняється від суми податкового кредиту з цієї ж операції, що вказана у додатку 2 до декларації за червень 2025 року, саме на 21 000, грн з додаванням сум задекларованих податкових зобов`язань з податку на додану вартість за відповідні місяці.

Так, з акта перевірки від 10.07.2025 №12426/ж5/25-01-07-02-01 видно, що висновок відповідача про завищення позивачем суми податкового кредиту за квітень 2025 року був зроблений лише у зв`язку із допущеними позивачем технічними помилками в декларації за квітень 2025 року.

Разом з цим суд наголошує на тому, що такі технічні помилки не можуть мати наслідком позбавлення позивача права на сформований ним у відповідності до податкового законодавства податковий кредит.

Керуючись положеннями пункту 50.1 статті 50 ПК України, у поданих деклараціях з податку на додану вартість за наступні періоди травень та червень 2025 року, позивач навів уточнені дані, які підтверджують наявність в нього права на відповідний податковий кредит.

Сума задекларованого позивачем податкового кредиту за червень 2025 року кореспондуються із сумою задекларованого позивачем податкового кредиту за травень 2025 року, а також даними його декларацій з податку на додану вартість за інші попередні періоди, починаючи з січня 2019 року (рядок 16 декларації).

Декларація позивача з податку на додану вартість за травень 2025 року не була предметом жодної перевірки відповідача, а тому задекларовані в ній податкові зобов`язання, в силу положень пункту 54.1 статті 54 ПК України, вважаються узгодженими.

При цьому, суд враховує, що у ході перевірки податковим органом встановлено відсутність порушень позивачем у частині виникнення права на податковий кредит, визначенні податкових зобов`язань, а також у частині правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду.

За таких обставин, зроблені відповідачем під час попередньої перевірки позивача висновки щодо завищення податкового кредиту за квітень 2025 року не можуть мати вплив на декларування позивачем сум податкового кредиту у червні 2025 року.

Тому, суд погоджується і з доводами позивача про те, що допущена ним технічна помилка не потягла за собою помилкового визначення суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітних періодах; помилка не є методологічною або арифметичною, а є простою технічною опискою внаслідок неуважності бухгалтера позивача. Тому відповідна технічна помилка не може бути єдиною підставою для настання для позивача таких негативних наслідків як зменшення відповідної суми від`ємного значення податку на додану вартість.

До того ж, суд враховує, що у постанові від 01.11.2022 у справі №640/6452/19 Верховний Суд звернув увагу адміністративних судів на важливість дотримання принципу офіційного з`ясування усіх обставин у справі та уникнення надмірного формалізму.

У постанові від 20.05.2022 у справі №340/370/21 Верховний Суд наголосив на необхідності уникнення проявів у діях суб`єктів владних повноважень «правового пуризму», тобто невідступного слідування вимогам процесуальних та/або процедурних норм; надмірно формально сурове (бюрократичне) застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності (розумності, добросовісності), обставин конкретної справи, а також необхідності забезпечення ефективної реалізації та/або захисту прав особи та суспільних (публічних) інтересів.

У постанові від 27.04.2021 у справі № 127/12200/20 Верховний Суд висловив позицію щодо необхідності застосування принципу пропорційності, а також дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд погоджується з доводами відповідача, що висновки, зроблені відповідачем за результатами перевірки дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення податку на додану вартість за червень 2025 року, не базувались на результатах належного аналізу даних, що містяться у декларації позивача за червень 2025 року, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, а обґрунтовувались виключно результатами попередньої перевірки позивача щодо декларування податку на додану вартість за червень 2025 року, які не мають вплив на декларування позивачем сум податкового кредиту у червні 2025 року.

За наведеного вище, суд зазначає, що зменшення позивачу суми задекларованого податкового кредиту за червень 2025 року на суми встановлені відповідачем під час попередньої перевірки завищення податкового кредиту за квітень 2025 року є проявом надмірного формалізму та правового пуризму, порушує принцип пропорційності, а також дотримання балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення суб`єкта владних повноважень, є несправедливим і неспівмірним із допущеною технічною помилкою, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення у цьому випадку не відповідає вимогам до рішення суб`єкта владних повноважень, які закріплені у статті 19 Конституції України та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 29.09.2025 №17052/ж10/25-01-07-00 щодо зменшення за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 000, 00 грн, від 29.09.2025 №17051/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму завищення за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року бюджетного відшкодування (190 267, 00 грн ) штрафу у сумі 47 566, 75 грн та від 29.09.2025 №17050/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму заниження за декларацією позивача від 19.07.2025 № за червень 2025 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість (351, 00 грн) штрафу у сумі 87,75 грн, є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд зазначає, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.

Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів провомірність своїх рішень, натомість позивач довів, що допущена ним технічна помилка не скасовує його права на відповідну суму податкового кредиту, оскільки вона не вплинула на розрахунки позивача з бюджетом.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу. .

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 17.10.2025 № 30 позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.

Враховуючи наведене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений ним судовий збір в розмірі 3028, 00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (пункт 268).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги від 13.10.2025 №99 від 13.10.2025; акт надання послуг від 18.10.2025 №69 на суму 12000, 00 грн (6 год * 2000 грн./год) (підготовка та подання цього позову; копія платіжної інструкції від 19.10.2025 № 8394-4564-4875-1939 про оплату цих послуг.

Згідно із умов цього договору розрахунок витрат на надання професійної правничої допомоги є таким: 1) за підготовку адвокатського запиту 1000, 00 грн; 2) за підготовку процесуальних документів 2000, 00 грн./год.; 3) за учать в одному судовому засіданні: у разі його тривалості до двох годин 2500, 00 грн.; у разі його тривалості понад дві години 2500, 00 грн. та по 500, 00 грн. додатково за кожну наступну годину, починаючи з третьої; у разі, якщо таке засідання не відбулося з незалежних від адвоката причин 1000, 00 грн; 4) за ознайомлення з матеріалами справи у суді: у разі якщо обсяг справи складає не більше двох томів 2000 грн.; у разі, якщо обсяг справи є більшим, ніж два томи 2000, 00 грн. та по 500 грн. додатково за кожен наступний том справи, починаючи з третього.

Заперечуючи проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що таки розмір, не є розумним, оскільки справа розглядається судом першої інстанції в письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження без участі сторін в судовому засіданні; предмет позову не є неординарним, тому цей спір не потребував значних затрат часу, а підготовка та направлення адміністративного позову до суду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині здійснення правового аналізу та вивчення наданих документів, існуючої судової практики та правових висновків Верховного Суду у подібних спорах, побудови стратегії захисту клієнта, аналізу документації клієнта пов`язаної з вищезазначеною справою; вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

Суд зазначає, що спір, який виник між сторонами, віднесений Кодексом адміністративного судочинства України до справ незначної складності. Крім того, суду не надано доказів того, що витрати на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн були неминучими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 6000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме у зазначеному розмірі.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 227, 241-246, 250-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області:

від 29.09.2025 №17052/ж10/25-01-07-00 щодо зменшення за декларацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21 000, 00 грн;

від 29.09.2025 №17051/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму завищення за декларацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року бюджетного відшкодування (190 267, 00 грн) штрафу у сумі 47 566,75 грн;

від 29.09.2025 №17050/ж10/25-01-07-00 щодо нарахування на суму заниження за декларацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» від 19.07.2025 № за червень 2025 року податкових зобов`язань з податку на додану вартість (351, 00 грн) штрафу у сумі 87,75 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» судовий збір у розмірі 3028, 00 грн, сплачений ним відповідно до платіжної інструкції від 17.10.2025 № 30 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРІНО» (місцезнаходження юридичної особи: 16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Радужна, 5; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14222750).

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернігівській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44094124).

Суддя Марія ДУБІНА