Справа № 520/19909/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 р. Справа № 520/19909/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.08.25 по справі № 520/19909/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо непроведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 31.05.2023 року.

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 провести службове розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), встановленого зразка, за фактом отримання ним 31.05.2023 травми/ поранення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.

31.07.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого, зокрема, зазначено, що пропуск строку звернення позивача до суду з зазначеним позовом стався з об`єктивних причин, а саме введення воєнного стану, проходження позивачем військової служби та отримання захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшовши висновку про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, повинен був залишити позов без руху та вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу подати до суду клопотання про його поновлення із зазначенням інших підстав такого пропуску.

Проте, на його думку, таких дій судом першої інстанції, вчинено не було, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 123 КАС України, що призвело до передчасних висновків про повернення позову.

Також представник позивача просить прийняти до уваги психологічне напруження позивача під час проходження військової служби в умовах воєнного стану. Наведене не дає можливості вести звичайний спосіб життя. Позивач вимушений витрачати час на психологічну реабілітацію для відновлення свого життя.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позивача не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, який як вже було встановлено судом, пропущено більше ніж на рік і сім місяців після перебування на лікарняному та звільнення зі служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що предметом цього позову є оскарження бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо непроведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 31.05.2023 року.

Отже, строк звернення до суду за вирішенням даного спору щодо звільнення з військової служби охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , з 16.03.2022 року по 21.12.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Також період служби підтверджується Витягом з наказу військової частини НОМЕР_1 №12 від 16.03.2022 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №361 від 21.12.2023 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 12.12.2023 №158-РС, у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами) відповідно пункту 2 частини 4 частини ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу. З 21.12.2023 року виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Під час проходження служби ОСОБА_1 отримав травмування (обмороження) приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини. У зв`язку з травмуванням перебував на стаціонарному лікуванні.

Позивачу через невидачу довідки про обставини травми військовою частиною НОМЕР_1 не нараховано та не виплачено додаткову винагороду передбачену Постановою №168, збільшену до 100 000 гривень, що стало підставою для подання скарги до Військової частини.

09.07.2025 року позивач через представника звернувся зі скаргою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- ініціювати проведення службового розслідування за фактом неоформлення та невидачі командуванням військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.

- в межах компетенції вжити заходів щодо зобов`язання командування Військової частини НОМЕР_1 оформити та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 у найкоротші терміни.

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_1 №1631/1774 від 17.07.2025 року повідомлено про відсутність підстав для задоволення скарги від 09.07.2025 року, оскільки жодних доказів про травмування (поранення) не зареєстровано у військовій частині НОМЕР_1 ; не наведено дати події травмування та ймовірні свідки; відомості медичного характеру не являються належними доказами; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між вимогами скарги та лікуванням.

Отже, фактично позивачу було відмовлено в проведенні службового розслідування за фактом отримання позивачем травми.

Аргументи апеляційної скарги позивача, що проходження позивачем служби в особливий період, перебування позивача на лікарняному у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, є підставою для причина поновлення строку звернення до суду, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до Виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №23984 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 30.07.2023 по 04.08.2023 року за наслідками ЗЧМТ, СГМ (31.05.2023).

Відповідно до Виписного епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1483 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 05.08.2023 по 29.08.2023.

Відповідно до Виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №6152 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 25.09.2023 по 01.11.2023 року з діагнозом: Наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ (05.2023) у вигляді акубаротравматичного ураження вух у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови по 3,5 м кожним вухом; цефалгічного синдрому, астено-невротичного синдрому, компенсація з установчою поведінкою. Розповсюджений остеохондроз, протрузія дисків з больовим синдромом. Гіпертонічна хвороба І ст. Викривлення носової перетинки без порушення функції носового дихання.

Відтак позивач перебував на лікарняному з 30.07.2023 по 04.08.2023 року, з 05.08.2023 по 29.08.2023 року та з 25.09.2023 по 01.11.2023 року.

Проте, до суду з даним позовом звернувся лише 28.07.2025 року, тобто більше ніж через рік і сім місяців після перебування на лікарняному та звільнення зі служби.

При цьому доказів неможливості звернення до суду в більш стислі строку суду не надано.

Крім того колегія суддів не бере до уваги посилання на те, що початок перебігу строку давності починається саме з 18.07.2025 року, наступного дня за тим коли позивач отримав офіційну відмову у видачі довідки про обставини травми, оскільки звернення зі скаргою та надання відповіді на скаргу жодним чином не свідчить про початок перебігу строку звернення до суду, а є лише свідченням вчинення позивачем активних дій спрямованих на захист (потенційно) порушених прав.

Отже, колегія суддів вважає, що поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивачем як під час звернення до суду з даним позовом так і в клопотанні про поновлення строку звернення до суду не надано.

Також, слід зазначити, що виключно перебування на військовій службі в особливий період не створює перешкод позивачу для своєчасного звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, вказані доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, який як вже було встановлено судом, пропущено більше ніж на рік і сім місяців після перебування на лікарняному та звільнення зі служби.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною позовною заявою в межах строку звернення через адвоката уклавши договір про надання професійної правничої допомоги та, як наслідок, здійснити реалізацію своїх прав та обов`язків, з дотриманням вимог КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі №160/14919/22.

Щодо аргументів апеляційної скарги позивача, що суд першої інстанції не вжив всіх заходів щодо надання можливості позивачу подати до суду клопотання про його поновлення із зазначенням інших підстав такого пропуску, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 123 КАС України, що призвело до передчасних висновків про повернення позову, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року клопотання про поновлення строку звернення до суду - залишено без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Суд першої інстанції дійшов висновку про залишення адміністративного позову без руху та запропонував позивачу звернутись до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку, з наданням до суду відповідних доказів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 року у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у відповідності до вимог ст. 123 КАС України та ним не було допущено порушення процесуального законодавства.

Дійсно, в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 31.07.2025 року позивачу роз`яснено про те, що необхідною умовою для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи після закінчення встановленого законом строку звернення до суду є подання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано повернув позовну заяву.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 року по справі № 520/19909/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 по справі № 520/19909/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов