Справа № 320/43043/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 320/43043/25 пров. № А/857/41423/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року (постановлену головуючим суддею Баб`юк П.М. у м. Тернопіль) про повернення позовної заяви у справі № 320/43043/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Регіон-Автогаз» про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду 26.08.2025 звернулось Головне управління ДПС у Тернопільській області з позовною заявою до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Регіон-Автогаз» про встановлення керівнику юридичної особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст.289-2 КАС України.

Справі присвоєно номер №320/43043/25.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2025 справу №320/43043/25 передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази на їх підтвердження. Зважаючи на скорочені строки розгляду цієї категорії справ, які встановлені ст.289-2 КАС України (48 годин), встановлено позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви до 12:00 год. 23.09.2025.

На виконання вимог ухвали представником позивача 23.09.2025 о 11:23 год. подано заяву про усунення недоліків.

В заяві представник позивача вказує, що тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу. Зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 по справі №500/3571/24 задоволено позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до ПП «Регіон-Автогаз» про стягнення податкового боргу в сумі 1757838,28грн. Також, зазначає, що контролюючим органом виставлялись платіжні інструкції від 28.05.2025 №68800-13, №68798-13, №68797-13, №68796-13, від 25.04.2025 №68436-13, від 05.05.2025 №68624-13, №68622-13. Вважає, що підставою звернення до суду з даним позовом, є в тому числі повернення 11.06.2025 та 19.06.2025 установами банків без виконання вказаних платіжних інструкцій. У зв`язку з цим представник позивача зазначає, що контролюючий орган діяв в межах законодавства, підстави для залишення позову без руху відсутні. Просить поновити пропущений процесуальний строк та відкрити провадження у справі.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2025 позовну заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Регіон-Автогаз» про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повернуто позивачу.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, підставою для звернення позивачем до суду є наявність у ПП «Регіон-Автогаз», керівником якого є ОСОБА_1 , податкового боргу, що перевищує 1 000 000,00 грн, який не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. Так, платнику податків (ПП «Регіон-Автогаз») направлялась податкова вимога форми Ю №0-1900 від 19.03.2024 на суму 1757909,44 грн, яка отримана ним 13.04.2024. Відповідно 240 календарних днів (згідно статті 289-2 КАС України) для сплати визначеного у ній податкового боргу сплинули 09.12.2024. Тобто, з 10.12.2024 у контролюючого органу виникло право звернення до суду з даним позовом. З вказаної дати і повинен обраховуватись тримісячний строк звернення до суду у справах даної категорії (постанова Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №120/2322/24). З позовною заявою контролюючий орган звернувся 15.08.2025 (здано на пошту), тобто поза межами тримісячного строку, визначеного абзацом другим частини другої статті 122 КАС України.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційні скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підставою, що зумовила звернення до суду податкового органу зокрема, але не виключно повернення установами банків без виконання 28.05.2025 року №68800 13 (дата повернення 11.06.2025), №68798-13 (повернуто 19.06.2025), №68797-13 (повернуто 11.06.2025), №68796-13 (повернуто 11.06.2025). В протилежному випадку, таке звернення було б передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Питання застосування строків звернення до суду у разі звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою в порядку статей 160, 289-2 КАС України щодо застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України було предметом дослідження Верховним Судом зокрема при розгляді адміністративних справ №120/2322/24, №580/11507/24, №140/26462/23.

Так, Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі №120/2322/24 вказав, що норми статті 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку.

У постанові від 24.07.2025 у справі № 580/11507/24 Верховний Суд акцентує увагу на тому, що норма частини другої статті 122 КАС України чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід уважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.

Таким чином, законодавець передбачив об`єктивний критерій для обчислення строку звернення до адміністративного суду, який забезпечує належну реалізацію принципів юридичної визначеності, стабільності правовідносин та оперативності у вирішенні публічно-правових спорів. Недотримання цього строку позбавляє суб`єкта владних повноважень можливості реалізувати своє право на судовий захист, якщо не буде встановлено наявності поважних причин для його поновлення. Вказане забезпечує збалансованість інтересів суб`єктів владних повноважень та інших учасників адміністративного процесу, сприяє дисциплінованості та прогнозованості діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, унеможливлює зловживання процесуальними правами та гарантує ефективний судовий захист прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин.

При цьому, право на звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникає через 240 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, та повинно бути реалізовано в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України. (Постанови Верховного Суду від 24.07.2025 у справі №580/11507/24 та від 12.09.2024 - №140/26462/23)

Вказані висновки є релевантними до правовідносин у даній справі та в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України є обов`язкові для врахування.

Таким чином, беручи до уваги, що ГУ ДПС у Тернопільській області було подано позовну заяву в порядку статті 289-2 КАС України, строк на звернення до суду визначається статтею 122 КАС України та становить три місяці, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог.

Як уже зазначалось судом в ухвалі про залишення позову без руху, підставою для звернення позивачем до суду є наявність у ПП «Регіон-Автогаз», керівником якого є ОСОБА_1 , податкового боргу, що перевищує 1 000 000,00 грн, який не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.

Так, платнику податків (ПП "Регіон-Автогаз") направлялась податкова вимога форми «Ю» №0-1900 від 19.03.2024 на суму 1757909,44 грн, яка отримана ним 13.04.2024.

Відповідно 240 календарних днів (згідно статті 289-2 КАС України) для сплати визначеного у ній податкового боргу сплинули 09.12.2024.

Тобто, з 10.12.2024 у контролюючого органу виникло право звернення до суду з даним позовом. З вказаної дати і повинен обраховуватись тримісячний строк звернення до суду у справах даної категорії (постанова Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №120/2322/24).

З позовною заявою контролюючий орган звернувся 15.08.2025 (здано на пошту), тобто поза межами тримісячного строку, визначеного абзацом другим частини другої статті 122 КАС України.

Доводи апелянта стосовно того, що підставою, що зумовила звернення до суду податкового органу стало повернення установами банків без виконання 28.05.2025 №68800 13 (дата повернення 11.06.2025), №68798-13 (повернуто 19.06.2025), №68797-13 (повернуто 11.06.2025), №68796-13 (повернуто 11.06.2025), є безпідставними, з огляду на наступне.

Як уже зазначено судом вище, та з врахуванням висновків Верховного Суду, згідно якими норми статті 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку статті 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку. Таким чином, право звернення до суду з даним позовом виникло у контролюючого органу (позивача) 10.12.2024. Отже, в силу положень частини другої статті 122 КАС України таке право мало бути реалізоване позивачем протягом трьох місяців, тобто, до 10.03.2025. Натомість, позов подано до суду 15.08.2025, тобто з пропуском встановленого строку звернення більше ніж 5 місяців.

Також апеляційний суд зазначає, що протягом 2024 та 2025 років контролюючим органом здійснювались заходи щодо стягнення такого податкового боргу (рішення суду про стягнення податку від 06.08.2024, виставлялись платіжні інструкції про стягнення податкового боргу у квітні-травні 2025 року). Таким чином, заходи щодо стягнення такого податкового боргу контролюючий орган мав почати вчиняти ще у травні 2024, тобто після надіслання податкової вимоги платнику податків

При цьому, продовження контролюючим органом здійснення таких заходів щодо стягнення податкового боргу у 2025 році не перешкоджало зверненню у встановлений строк до суду із позовною заявою про встановлення керівнику юридичної особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст.289-2 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені у заяві підстави поновлення строку звернення до суду є неповажними. Будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду у заяві про усунення недоліків не наведено.

При цьому суд зауважує, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

В апеляційній скарзі позивачем не зазначено обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, оскільки позивач не вказав і не підтвердив відповідними доказами про існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

За встановлених фактичних обставин та враховуючи наведені вище правові норми у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви, оскільки така подана з пропуском строку, встановленого ст. 122 КАС України, і поважних причин пропуску строку позивач не навів.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року про повернення позовної заяви у справі № 320/43043/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула