Справа № 560/5404/25
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 560/5404/25

адміністративне провадження № К/990/38912/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу №560/5404/25

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ГУ ПФУ

на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025, ухвалене судом у складі головуючого судді Козачок І.С.

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Мацького Є.М., суддів: Залімського І. Г., Сушка О.О.,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо виплати з 01.03.2025 перерахованої пенсії без урахування індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - постанова №209), з обмеженням максимальним розміром перерахованої пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2025 з врахуванням суми індексації, нарахованої на виконання постанови № 209, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), не відповідає сутності соціальних гарантій високого рівня для осіб, на яких поширюється дія частини п`ятої статті 17 Основного Закону, у зв`язку з чим ГУ ПФУ не мало правових підстав для застосування до його пенсії коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі - постанова №1), оскільки такі дії суперечать приписам Закону №2262-ХІІ та порушують його право на належне соціальне забезпечення.

2. Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 15.05.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправними дії ГУ ПФУ щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 з обмеженням її максимального розміру.

Зобов`язав ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 з урахуванням індексації, передбаченої постановою №209 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

3. 22.09.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ГУ ПФУ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, скаржник просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №560/5404/25 і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Верховний Суд ухвалою від 22.10.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

З 01.03.2025 ГУ ПФУ відповідно до постанови №209 здійснило перерахунок пенсії позивача, за результатами якого позивачеві нараховано індексацію грошового забезпечення у 2025 році на суму 1500,00 грн, загальна підсумок пенсії становив 44110,72 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 39110,72 грн, з урахуванням застосованих коефіцієнтів зменшення, визначених пунктом 1 постанови №1 до виплати призначено 29204,62 грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо зниження розміру пенсії у зв`язку із застосуванням коефіцієнтів, встановлених постановою №1, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що статтею 46 Закону України 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон №4059-IX) та постановою №1 установлено додаткові підстави для обмеження розміру пенсій шляхом застосування відповідних коефіцієнтів, які фактично звужують обсяг прав та соціальних гарантій пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ. Відтак, суд констатував, що у спірних правовідносинах, які склались в цій справі, підлягають застосуванню норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон №2262-ХІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, від 27.02.2020р. №3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

7. Касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що здійснюючи позивачеві перерахунок пенсії на підставі постанови №209, ГУ ПФУ нарахувало позивачеві доплату в розмірі 1500,00 грн (максимальний розмір доплати у зв`язку з індексацією пенсії у 2025 році) і враховуючи, що стаття 46 Закону № 4059-IX та постанова № 1 є чинними і неконституційними не визнавались, отже, є обов`язковими до застосування пенсійний орган законно застосував до перерахованої пенсії позивача коефіцієнти, визначені пунктом 1 постанови №1. При цьому, скаржник наголошує, що постанова №1, яка прийнята на виконання вимог статті 46 Закону №4059-IX, обумовлена необхідністю забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, шляхом справедливого та неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами із забезпеченням збалансованості бюджету.

На думку відповідача, реалізація норм зазначених нормативно-правових актів покликана забезпечити скорочення дисбалансу в розмірах пенсій, що дасть змогу забезпечити соціальний захист найбільш вразливих верств населення, для яких пенсія є єдиним джерелом для існування.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

9. Предметом спору в цій справі є дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача та застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених статтею 46 Закону № 4059-IX та постановою №1 під час перерахунку його пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ у зв`язку з її індексацією на підставі постанови №209.

10. Правовідносини пов`язані із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених статтею 46 Закону № 4059-IX та постановою №1 під час перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

11. Так, Верховний Суд, переглядаючи справу №120/1081/25 в касаційному порядку, у постанові від 11.09.2025, врахувавши неодноразово викладену Конституційним Судом України юридичну позицію стосовно того, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок призводить до скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, дійшов висновку про те, що застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, положень статті 46 Закону № 4059-IX та постанови № 1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.

12. Застосовуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду до спірних правовідносин, які виникли у справі, яка переглядається, колегія суддів вважає, що ГУ ПФУ, застосувавши до пенсії позивача понижувальні коефіцієнти, передбачені статтею 46 Закону №?4059-IX та пунктом 1 постанови №?1, діяло всупереч положенням спеціального Закону №?2262-ХІІ, який регулює порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій особам, звільненим з військової служби та іншим особам, які мають право на пенсії за цим Законом.

13. Стосовно обмеження максимальним розміром пенсії позивача, колегія суддів зазначає таке.

14. Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

15. За змістом статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Законом №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

16. Водночас Законом № 3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, які викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

17. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

18. Окрім того, рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(II)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

19. Таким чином Конституційний Суд України вчергове наголосив, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, не відповідає сутності соціальних гарантій високого рівня для осіб, на яких поширюється дія частини п`ятої статті 17 Основного Закону.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено що під час здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі постанови №209 в березні 2025 ГУ ПФУ визначило, що підсумок пенсії (з урахуванням індексації в 2025 році та попередніх роках) становить 44110,72 грн. При цьому, в рішенні про перерахунок пенсії зазначено, що з урахуванням максимального розміру пенсії такий підсумок становить 39110,72 грн.

21. З огляду на такі обставини, Верховний Суд наголошує, що на момент виникнення спірних правовідносин нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено будь-яких обмежень максимального розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного закону, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків щодо протиправності дій відповідача також і в частині дій ГУ ПФУ щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

22. Аналогічну правову позицію наводив Верховний Суд у свої постановах від 24.02.2025 у справі №300/2424/24, від 22.07.2025 у справі № 620/5993/24, від 08.04.2025 по справі №380/8998/24 та інших.

23. Враховуючи наведене колегія суддів констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли законного та обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягали в обмеженні максимальним розміром пенсії позивача та застосуванні коефіцієнтів зменшення, встановлених статтею 46 Закону № 4059-IX та постановою №1, до перерахованої йому в березні 2025 року пенсії, у зв`язку з тим, що у спірних правовідносинах, які склались в цій справі, підлягають застосуванню норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон №2262-ХІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, від 27.02.2020 №3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій осіб, звільнених з військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону.

24. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

25. Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не встановив неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.05.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №560/5404/25 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

судді А.Ю. Бучик

Л.В. Тацій