Справа № 580/10400/24
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н.П.

Суддів: Кобаля М.І., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРАНС» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року, суддя Бабич А.М., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРАНС» до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРАНС» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 03.09.2024 №072076 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач прийняв спірне рішення без дотримання норм чинного законодавства. Відповідачі не взяли до уваги дозвіл від 26.06.2024 №2024-79НГ, наданий позивачу на участь у дорожньому русі транспортного засобу. У порушення п.16 Порядку № 1567 габаритно - ваговий контроль транспортного засобу позивача номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 здійснювався однією посадовою особою - старшим державним інспектором ВДН (контролю) у Одеській області Борляк А.В., про що свідчить один його підпис на довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 05.07.2024. Також акт № 001109 від 05.07.2024 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів складений та підписаний лише СДІ ВДН у Одеській області Борляк А.В. У порушення п.20 Порядку в акті перевірки відсутнє посилання на порушену норму законодавства. Стаття 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачає порушення, яке наведене у постанові та не відповідає порушенню габаритно-вагового контролю. Ані в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю, ані в акті № 001109 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, ані в акті перевірки № 057944 немає посилання на вимірювальне обладнання, яке використано посадовими особами Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю та відсутні відомості про справність обладнання, яким могло бути проведено перевірку габаритно-вагового контролю, оскільки за відсутності відомостей про справність вимірювальних приладів здійснення габаритно-вагового контролю не допускається. Крім того, посадові особи Укртрансбезпеки при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволили подальший рух, що законодавством заборонено.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з даними Витягу з ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРАНС» зареєстровано, як суб`єкт господарювання, юридична особа. Основний вид діяльності « 49.41 Вантажний автомобільний транспорт».

Із товарно-транспортної накладної від 04.07.2024 №6 (далі - ТТН) вбачається, що автомобіль SCANIA НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_3 здійснював перевезення вантажу. Автомобільним перевізником вказано позивача (водій - ОСОБА_1 ).

На підставі направлень на рейдову перевірку від 27.06.2024 №000027 державні інспектори Відділу державного нагляду (контролю) провели рейдову перевірку.

05.07.2024 старший державний інспектор ВДН у Одеській області Борляк А.В. склав акт №001109 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів. У якому зафіксував, що автомобільним перевізником ТОВ "Агрейн Транс" за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом SCANIA НОМЕР_1 з причіпом ВЕстт Вн31-94ХF перевозився комбайн жатка (неподільний вантаж) з фактичною довжиною 25 м. при нормативно допустимій 18,75 м. та фактичною шириною 3,83 м. при нормативно допустимій - 2,60 м. Водій підписав вказаний акт без заперечень та зауважень.

Також вказана посадова особа склала довідку від 05.07.2024 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, в якій зазначено, що довжина вказаного вище транспортного засобу становить 25,00 м, ширина - 3,83 м.

В Акті від 05.07.2024 №057944 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - Акт) зафіксовано, що під час здійснення перевірки на автодорозі а/д М-05 Одеса-Київ (452 км + 811м) транспортного засобу, модель SCANIA G 450 номерний знак НОМЕР_1 , виявлено порушення вимог ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме незабезпечення безпеки дорожнього руху на час проведення перевірки вантажу (комбайн-жатка) ширина склала 3,83 м при допустимих 2,60 м у розумінні чого габарити (ширина) перевищена на 47,3%, довжина ТЗ склала 25,00 м при допустимій 18,75 м, тобто перевищена на 33,33%, у т. ч. відповідальність за які передбачена абз. 17 ч.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. У вказаному Акті у графі для пояснень водія зазначено, що він ознайомлений з ним та проставлений підпис.

На момент перевірки у водія був наявний Дозвіл від 25.06.2022 №2024-13850001- 9879 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні зі строком дії з 27.06.2024 до 26.07.2024. Його надано на рух транспортного засобу Scania д.н. НОМЕР_1 , причіп ВЕСТТ д.н. НОМЕР_2 , габаритні параметри якого становлять за довжиною - 24,00 м, шириною - 3,50 м. Перевізником, якому надано дозвіл перевозити вантаж вказаним вище транспортним засобом з перевищенням допустимих п.22.5 ПДР норм, є ТОВ «Сканія Кредіт Україна» ().

Листом № 65241/43/24-24 від 30.07.2024 позивачу направлено повідомлення про розгляд справи на 03.09.2024 (з 09:00 год. до 11:30 год.), яке він отримав 06.08.2024. 03.09.2024 розгляд справи відбувався за участі представника позивача.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач виніс постанову від 03.09.2024 №072076 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000,00 грн. У вказаній постанові зазначено, що 05.07.2024 о 00:20 год. на 452 км +811 м а/д М-05 Одеської обл., за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував ТЗ марки Scania д.н. НОМЕР_1 , здійснено перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу (комбайн/жатка) без відповідного дозволу, а саме перевищення встановлених п.22.5 ПДР габаритних норм (ширина) перевищена на 47,3%, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.22.5 ПДР, за що позивач притягується до відповідальності.

Постанову надіслано на адресу позивача супровідним листом від 04.09.2024, яку позивач отримав 08.10.2024, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про поштове вручення.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою, вважаючи її протиправною, з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною сьомою статті 6 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закону №2344-ІІІ) передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначеннями, наведеними в абзацах 18, 58 частини першої статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Згідно з ч. 20 ст. 6 Закону №2344-ІІІ порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок №1567.

У відповідності до п.4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з п. 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанці, відповідач уповноважений проводити рейдові перевірки та серед іншого перевіряти наявність визначених ст.ст. 39, 48 Закону №2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з п. 16 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе: використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів; використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення; здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Отже, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки, однак габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в ході якої і було здійснено габаритно-ваговий контроль вказаного вище транспортного засобу здійснювалась двома посадовими особами Укртрансбезпеки - старшими державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Барляком Артемом та Глушаком Михайлом про що свідчать проставлені в акті від 05.07.2024 №057944 підписи.

Разом з тим, під час проведення рейдової перевірки габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, відповідно до графіка щоденної роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю в Одеській області на липень місяць 2024 року, здійснювався працівниками Укртрансбезпеки із залученням працівників Національної поліції, що підтверджується відеофіксацією проведення перевірки.

Отже, доводи позивача про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснювався однією посадовою особою, а саме старшим державним інспектором ВДН (контролю) у Одеській області Борляком А.В., є необґрунтованими та не беруться судом до уваги.

При цьому, відповідач дотримався вимог п. 16 Порядку №1567 щодо проведення рейдової перевірки.

Так, згідно з п. 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пункт 21 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач дотримався вищезазначених вимог та за результатами рейдової перевірки склав Акт, в якому зазначено детально порушення, які виявили, норми законодавства, які порушені, а саме ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому доводи позивача про те, що в акті перевірки відсутнє посилання на порушену норму законодавства, є безпідставними.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

В силу статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно з частиною першої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною другою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У відповідності до частини четвертої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Частиною другою статті 29 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України від 08.09.2005 № 2862-IV «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879) визначено, що цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 4, 6 Порядку № 879 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Власники (балансоутримувачі) пунктів габаритно-вагового контролю здійснюють фінансування робіт (послуг) з їх утримання, обслуговування та забезпечення функціонування. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до абзаців 1, 4 пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Рух транспортних засобів та їх составів, у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил №30.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

Згідно з п. 16 Єдиних правил перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

У відповідності до підп. 5 п. 2 Порядку №879 дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил № 30, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

З матеріалів справи вбачається, що 05.07.2024 о 00:20 год. на 452 км +811 м а/д М-05 Одеської обл., за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував ТЗ марки Scania д.н. НОМЕР_1 , здійснено перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу (комбайн/жатка) без відповідного дозволу, а саме перевищення встановлених п.22.5 ПДР габаритних норм (ширина) перевищена на 47,3%, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.22.5 ПДР, за що позивач притягується до відповідальності.

Таким чином, враховуючи те, що параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативно-допустимі, визначені пунктом 22.5 ПДР габаритні норми більш як на 2 відсотки, працівниками Укртрансбезпеки правомірно склали Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів №057944 від 05.07.2024, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 004526 від 05.07,2024 та акт №001109 від 05.07.2024 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Щодо дозволу від 26.06.2024 №2024-79НГ, наданого позивачем на участь у дорожньому русі транспортного засобу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, абзацом 1 ч.1 ст. 60 Закону З №2344-ІІІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

Стаття 1 Закону №2344-ІІІ визначає, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з розділом 1 Правил № 363 перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що

У відповідності до пункту 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначено, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил №363, зазначаються відомості щодо перевізника та/або експедитора.

Як свідчать матеріали справи, під час перевірки транспортного засобу водій надав уповноваженим особам контролюючого органу ТТН від 04.07.2024 №6, в якій автомобільним перевізником зазначено позивача.

Також водій надав Дозвіл від 25.06.2022 № 2024-13850001- 9879 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні зі строком дії з 27.06.2024 по 26.07.2024, яким надано дозвіл на рух транспортного засобу Scania д.н. НОМЕР_1 , причіп ВЕСТТ д.н. НОМЕР_2 , габаритні параметри якого становлять за довжиною - 24,00 м, шириною - 3,50 м. перевізнику з перевищенням допустимих п.22.5 ПДР норм - ТОВ «Сканія Кредіт Україна» ().

Таким чином, як вірно зауважено судом першої інстанції, дозвіл надано іншій юридичній особі, а саме - ТОВ «Сканія Кредіт Україна» (), тоді як перевізником є ТОВ «АГРЕЙН ТРАНС».

Отже, враховуючи параметри транспортного засобу позивача, виявлені під час здійснення працівниками Укртрансбезпеки його замірів, не відповідають параметрам, вказаним у зазначеному вище Дозволі, а також фактично перевищують параметри, які зазначені у ньому, відповідачі обґрунтовано не врахували його під час перевірки.

Окрім того, посилання відповідачів, що позивач не дотримався і наданих у вказаному дозволі параметрів транспортного засобу, підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст.34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм слідує, що саме на позивача, як перевізника, покладені визначені Законом обов`язки, що спростовує доводи апелянта вцій частині.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону №2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Належні, достовірні та допустимі докази наявності у позивача вказаного вище дозволу відсутні.

Пунктом 20 Порядку №1567 встановлено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Вказаних вимог відповідачі дотрималися.

Згідно з пункт 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У відповідності до п.26. Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

При цьому, зазначених вимог відповідачі дотрималися, що підтверджується повідомленнями про розгляд справи.

Згідно з п. 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, відповідачі мають право розглянути справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт без участі позивача.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 до Порядку №1567 (пункт 27 Порядку №1567).

Так, статтею 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим Документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, відсутні правові підстави для звільнення позивача від відповідальності, що передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 51000, 00 грн є правомірною та такою, що винесена на законних підставах.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕЙН ТРАНС» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Мельничук В.П.