Справа № 761/37290/24
Суддя: Фролова І. В.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/752/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання- Коломійця А.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекціі?) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Киі?вськоі? міськоі? ради (Киі?вськоі? міськоі? державноі? адміністраціі?) Каюкіна Павла Володимировича від 25 вересня 2024 року серіі? 2КІ № на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення відповідно ч. 1 ст. 122 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення, за зупинку транспортного засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 в зоні діі? знаку «Зупинку заборонено».

ОСОБА_1 вважає постанову серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року незаконною з огляду на те, що відстань між припаркованим автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 та стіною будівлі, де ОСОБА_1 припаркувався для руху пішоходів, була понад два метри, а припинення руху було на час до 5 хвилин. Також зазначає, що постанову складено без суб?єкта адміністративного правопорушення, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення та порушено принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності. Зазначає, що в постанові не вказано, який пункт Правил дорожнього руху ОСОБА_1 порушив, натомість зазначено номер знак 3.34.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2025 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року скасовано та направлено до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

02 серпня 2025 року через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Відповідач зазначає, що постанову складено без порушень норм чинного законодавства. Також зазначає, що невідповідність в адресах не спростовує факту вчинення того правопорушення, за яке Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, та не впливає на правомірність оскаржуваної постанови, оскільки транспортний засіб Позивача розміщено саме з тієї сторони дороги, на яку поширює свою дію знак 3.34 "Зупинку заборонено".

Позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекціі?) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Киі?вськоі? міськоі? ради (Киі?вськоі? міськоі? державноі? адміністраціі?) Каюкіна Павла Володимировича від 25 вересня 2024 року серіі? 2КІ № на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення відповідно ч. 1 ст. 122 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення, за зупинку транспортного засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 в зоні діі? знаку «Зупинку заборонено».

Відповідно до змісту постанови від 25 вересня 2024 року серіі? 2КІ № 25 вересня 2024 року о 11 год. 14 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зупинив транспортний засіб TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 в зоні діі? знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимоги знаку 3.34 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2021 року №1306, та вчиненив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

ОСОБА_1 вважає, що постанова серіі? 2КІ № від 25 вересня 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що є незаконною.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують Правил дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до ст. 21 Закону Украі?ни «Про дорожніи? рух» автомобільна дорога, вулиця являє собою частину територіі?, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ніи? спорудами.

Відповідно до розділу 33 Правил знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія знаків 3.1, 3.2, 3.21-3.24, 3.34 не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Листом Комунального підприємства «Центр організаціі? дорожнього руху» від 31 липня 2025 року за № 053/04-14/5674 надано схему організаціі? дорожнього руху на ділянці дороги, де ОСОБА_1 25 вересня 2024 року розмістив транспортнии? засіб, а саме: по вул. Жилянськіи?, від перетину з вул. Володимирською до перетину з вул. Антоновича у м. Києві.

З схеми організаціі? дорожнього руху на ділянці дороги та наданих ОСОБА_1 фотографій вбачається, що на вулиці Жилянськіи? за перехрестям з вулицею Володимирською розміщении? знак 3.34 «Зупинку заборонено», дія якого поширюється до перехрестя вулиць Жилянськоі? та Антоновича.

ОСОБА_1 стверджує, що матеріали фотофіксації адміністративного правопорушення містять 5 знімків, перший з яких зроблений о 10 год. 04 хв. 25 вересня 2024 року, інші чотири фото з проміжком часу 11:13 та 11:14, тобто до 1 хвилини, а тому вважає, що відсутні докази порушення Правил дорожнього руху щодо перевищення часу зупинки, стоянки, парковки понад 5 хвилин.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Таким чином, чинне законодавство містить визначення поняття "зупинка" і передбачає припинення руху транспортного засобу до 5 хвилин або більше. Тобто зупинка на ОСОБА_1 транспортного засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 в зоні діі? знаку «Зупинку заборонено» навіть на 1 хвилину, якщо зупинка не викликана необхідністю висадки пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), є порушенням Правил дорожнього руху.

Фотофіксація розташування транспортного засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 проводилась 25 вересня 2024 року з 11:13:32 по 11:14, а тому інспектором Каюкіним Павлом Володимировичем доведено належними та допустимими доказами перебування транспортного засобу ОСОБА_1 , що, в свою чергу, свідчить про здійснення зупинки.

ОСОБА_1 зазначає, що відстань між припаркованим автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_1 та стіною будівлі, де ОСОБА_1 припаркувався для руху пішоходів, була понад два метри.

Стосовно оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року, вирішальне значення має розміщення транспортного засобу в зоні діі? знаку 3.34 «Зупинку заборонено», при цьому аргументи ОСОБА_1 стосовно залишення більше 2 метрів для руху пішоходів не стосуються порушення, за яке и?ого притягнуто до адміністративноі? відповідальності та не вказують на неправомірність оскаржуваноі? постанови.

Стосовно порядку складання оскаржуваної постанови суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 зазначає, що у зв?язку із порушенням порядку складання оскаржуваної постанови, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотози?омки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративноі? відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксаціі?, які функціонують згідно із законодавством про захист інформаціі? в інформаціи?но- телекомунікаціи?них системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотози?омки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформаціі?), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичноі? особи, за якою зареєстровано транспортнии? засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належнии? користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичноі? особи, за якою зареєстровании? транспортнии? засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такоі? юридичноі? особи.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, суд доходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року складена головним спеціалістом-інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекціі?) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Киі?вськоі? міськоі? ради (Киі?вськоі? міськоі? державноі? адміністраціі?) Каюкіним Павлом Володимировичем, є правомірною, враховуючи той факт, що чинним законодавством передбачена можливість фіксації порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів в режимі фотози?омки (відеозапису) без участі особи, яка притягається до адміністративноі? відповідальності.

Стосовно складу адміністративного правопорушення суд зазначає наступне.

Складом адміністративного правопорушення є передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що порядок складання постанови про накладення адміністративного стягнення та висновок щодо наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення не є взаємопов?язаними категоріями.

Вимога щодо змісту та порядку складання постанови має на меті забезпечити прозорість і зрозумілість рішення, тоді як встановлення або спростування складу правопорушення покладає на орган чи суд обов`язок доказової перевірки фактичних обставин справи та правову кваліфікацію цих фактів.

Установлення відповідності постанови вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, не звільняє орган (посадову особу) або суд від необхідності належним чином встановити наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення та оцінити докази, що це підтверджують або спростовують.

Невідповідність окремих елементів постанови вимогам ст. 283 КУпАП не слугує підставою для висновку про відсутність події або складу адміністративного правопорушення, якщо наявні докази у своїй сукупності підтверджують факт порушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: наи?менування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадовоі? особи), якии? виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якоі? розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прии?няте у справі рішення.

Суд зауважує, що у постанові серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року зазначено нормативно-правовии? акт, що передбачає відповідальність за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме - ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Окремо суд зазначає про місце вчинення адміністративного правоорушення.

Так в постанові від 25 вересня 2024 року серії 2КІ № зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме: вул. Жилянська 24 в м. Києві.

Водночас, ОСОБА_1 стверджує, що розмістив транспортний засіб за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, дана невідповідність в адресах не спростовує факту вчинення того порушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, та не впливає на правомірність постанови від 25 вересня 2024 року серії 2КІ № , оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 розміщено саме з того боку дороги, на яку поширює свою дію знак 3.34 «Зупинку заборонено».

Щодо принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності в даній справі суд зазначає наступне.

Принцип індивідуалізації юридичної відповідальності є невід`ємною складовою верховенства права. Він випливає з конституційних положень, зокрема зі статті 61 Конституції України, яка встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У контексті адміністративної відповідальності, принцип індивідуалізації юридичної відповідальності пов`язаний із принципом пропорційності, згідно з яким державне втручання, зокрема застосування примусових заходів, має бути необхідним для досягнення легітимної мети та не має накладати надмірного тягаря на права особи.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП, встановлює штраф у чітко визначеному розмірі, а саме - двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, індивідуалізація юридичної відповідальності за ст. 122 КУпАП полягає не у виборі розміру стягнення, а у правильній кваліфікації діяння, належному з`ясуванні фактичних обставин, правильному застосуванні законодавчої норми, яка передбачає відповідальність за вчинення відповідного правопорушення.

Постанова від 25 вересня 2024 року серіі? 2КІ № не порушує принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, оскільки стосується прав та інтересів визначеноі? в постанові особи та не поширюється на інших осіб.

Щодо дій інспектора під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Киі?вськоі? міськоі? ради від 05.10.2023 № 7112/7153 «Про впорядкування питань щодо діяльності інспекторів з паркування в місті Києві» посадових осіб (інспекторів з паркування) Департаменту територіального контролю міста Києва уповноважено від імені виконавчого органу Киі?вськоі? міськоі? ради (Киі?вськоі? міськоі? державноі? адміністраціі?) розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення, а також проводити тимчасове затримання транспортних засобів шляхом доставлення для зберігання на спеціальнии? маи?данчик чи стоянку у разі вчинення водієм порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122, частиною першою статті 152-1 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення, у випадках, визначених частиною третьою статті 265-4 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення (у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху), а також у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Отже, відповідно до рішення Киі?вськоі? міськоі? ради від 05.10.2023 № 7112/7153 «Про впорядкування питань щодо діяльності інспекторів з паркування в місті Києві» головний спеціаліст-інспектор з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкін Павло Володимирович уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 Кодексу Украі?ни про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова від 25 вересня 2024 року серії 2КІ № відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, винесена з дотриманням передбаченої законом процедури, а тому суд вважає, що відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що постанову серії 2КІ № від 25 вересня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн., складена відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 встановила, що за подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 2, 48, 77, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), адреса місця знаходження - м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31, корп. 2, .

Суддя