Справа № 520/18226/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 листопада 2025 року № 520/18226/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії повноважених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо ненадання інформації на запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 13.06.2025р. №013/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 16.06.2025р.) та від 17.06.2025р. №017/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 18.06.2025р.).

-зобов`язати повноважених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 інформацію та засвідчені належним чином копії розпорядчих документів на її запити від 13.06.2025р. №013/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 16.06.2025р.) та від 17.06.2025р. №017/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 18.06.2025р.).

-стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження у цій справі та запропоновано відповідачу надати відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 22.09.2025 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 надати до суду відзив на позов та докази в його обгрунтування.

Відповідач правом надати відзив не скористався.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

14.06.2025 року ОСОБА_2 (Далі - Позивачка) звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із запитом про надання публічної інформації (у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації») від 13.06.2025р. № 013/Д/06-2025 .

В Запиті Позивачка просила ІНФОРМАЦІЯ_4 надати наступну інформацію:

-повідомити ким саме та з якої підстави 05.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 було примусово доставлено чоловіка позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий 16.10.2019р. органом 6311?

-повідомити де в теперішній час перебуває ОСОБА_4 .?

повідомити з яких підстав ОСОБА_5 з 05.06.2025 року по теперішній час утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

повідомити в яких умовах утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .?

повідомити засоби зв`язку за допомогою яких можливо зв`язатися з ОСОБА_6 .?

повідомити адресу на яку я зможу передати ОСОБА_7 їжу, одежу, ліки та порядок їх передачі.

надати копії розпорядчих документів які містяться в ІНФОРМАЦІЯ_5 стосовно ОСОБА_8 для можливості їх оскарження в судовому порядку.

При цьому, Позивачка просила ІНФОРМАЦІЯ_4 надати їй письмову відповідь та засвідчені належним чином копії розпорядчих документів які є в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 нарочно, повідомивши останню про дату та час прибуття для отримання відповіді за телефоном: (063) , 192-65-81 та на електронну пошту.

16.06.2025 року на електронну пошту Позивачки від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла наступна відповідь: « Доброго дня. Ваш чоловік ОСОБА_9 був мобілізований до в.ч. НОМЕР_5 06.06.2025р.»

Вказана відповідь не була оформлена у вигляді офіційного листа, із зазначенням відповідних реквізитів органу який надає таку інформацію, посади і підпису службової особи яка надає таку інформацію, реєстрації відповідного листа за вихідним номером та позначення відомостей про те, кому саме, адресована зазначена інформація, до неї не були додані будь-які копії розпорядчих документів.

17.06.2025 року Позивачка вдруге (повторно) звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із запитом про надання публічної інформації від 17.06.2025р. № 017/Д/06-2025 (Далі -Запит_1), що підтверджується:

В Запиті_1 Позивачка просила ІНФОРМАЦІЯ_4 надати наступну інформацію:

-повідомити ким саме та з якої підстави 05.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 було примусово доставлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 виданий 16.10.2019р. органом 6311?

повідомити де в теперішній час перебуває ОСОБА_4 .?

повідомити з яких підстав ОСОБА_5 з 05.06.2025 року по теперішній час утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

повідомити в яких умовах утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 мій чоловік ОСОБА_4 .?

повідомити засоби зв`язку за допомогою яких можливо зв`язатися з ОСОБА_6 .?

повідомити адресу на яку я зможу передати ОСОБА_7 їжу, одежу, ліки та порядок їх передачі.

надати копії розпорядчих документів які містяться в ІНФОРМАЦІЯ_5 стосовно ОСОБА_8 для можливості їх оскарження в судовому порядку.

Також у Запиті_1 Позивачка зазначила про те, що в разі не отримання інформації у передбачений діючим законодавством строк та/або отримання не повної інформації на мої запитання та/або не отримання засвідчених належним чином копій розпорядчих документів які містяться в ІНФОРМАЦІЯ_5 стосовно ОСОБА_8 остання буде вимушена звернутися із відповідними позовами за захистом своїх прав та захистом прав свого чоловіка до судових органів України та Європейського суд з прав людини.

Слід зазначити, що до теперішнього часу Позивачка не отримала жодної відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_3 на свої письмові запити від 13.06.2025р. №013/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 16.06.2025р.) та від 17.06.2025р. №017/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 18.06.2025р.) складені у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI (Далі - Закон №2939-УІ), що свідчить про протиправні дії повноваженої службової особи ІНФОРМАЦІЯ_3 та порушення з його боку вимог матеріального та процесуального права, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначаються Законом України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина 1 статті 19 Закону №2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина 1 статті 1 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина 1 статті 2 Закону №2939-VI).

Статтею 4 Закону №2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону №2939-VI забезпечується, зокрема, систематичним та оперативним оприлюдненням інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних вебсайтах у мережі Інтернет, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; а також шляхом надання інформації на запити.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За частинами 1 - 3 статті 23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що доступ до публічної інформації може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб.

Відповідно до Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, що її ратифіковано із заявами Законом України від 20.05.2020 №631-IX «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» (далі - Конвенція), Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів (частина 1 статті 2).

Приписи статті 5 Конвенції передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.

Таким чином, в першу чергу, державний орган повинен розглянути запит, якщо ця інформація у нього є.

Згідно з частиною 1 статті 5 Конвенції державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції визначено форми доступу до офіційних документів: "У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим".

Таким чином, розпорядник повинен не лише допомогти запитувачу ідентифікувати запитувану інформацію, а й активно співпрацювати з ним, тобто проявити очевидну готовність надати потрібну допомогу.

Тобто йдеться про те, що розпорядник інформації повинен сумлінно, відповідально поставитись до виконання своїх обов`язків (принцип добросовісності), керуючись законами логіки, здоровим глуздом та загальними нормами моралі (принцип розсудливості).

Отже, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Разом з тим, розпорядник інформації відповідно до статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Визначений статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За приписами частини 2 статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (частина 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (частина 5 статті 22 Закону №2939-VI).

Нормою частини 3 статті 22 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (частина 6 статті 22 Закону №2939-VI).

Таким чином, Закон №2939-VI визначає підстави для зміни дати відліку строку розгляду запиту на інформацію та відстрочки в задоволенні запиту на інформацію. Але в будь якому випадку норми Закону №2939-VI вимагають обов`язкового повідомлення про це запитувача інформації.

За приписами статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, спеціальний Закон встановлює, що в залежності від виду та обсягу запитуваної інформації, такі строки надання відповіді на запит на інформацію: за загальним правилом - не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту; терміново, не пізніше 48 годин з дня отримання запиту за відповідним клопотанням і у випадках встановлених Законом №2939-VI; з обґрунтованим продовженням п`ятиденного загального строку розгляду запиту до 20 робочих днів у разі надання великого обсягу інформації або потреби пошуку інформації серед значної кількості даних.

Інших повноважень, способу дій та строків для надання розпорядником інформації - суб`єктом владних повноважень відповіді на запит на інформацію Законом №2939-VI не передбачено.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що 31.08.2024 позивач засобами поштового зв`язку надіслав на адресу відповідача адвокатські запити (а.с.15-18), які відповідач отримав 04.09.2024 (а.с.19-20).

За таких обставин відповідач, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до вимог статей 20, 22 Закону №2939-VI був зобов`язаний: надати відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запитів; або повідомити запитувача в письмовій формі про продовження строку розгляду запитів; або надати письмово вмотивовану відмову в задоволенні запитів.

З матеріалів справи слідує, що відповідач свого обов`язку надати відповіді на адвокатські запити позивача від 30.08.2024 або вмотивовані письмові відмови в їх задоволенні у встановлений Законом строк не виконав, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідно до ст.14 Закону №2939-УІ, розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Письмовий запит подається у добровільній формі. Запит на інформацію має містити:

ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо:

підпис і дату за умову подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ст.20 Закону України Закону №2939-УІ, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що Запити ОСОБА_1 були складені Позивачкою у відповідності до вимог ст.19 Закону №2939-VI;запитувана інформація згідно до положення ст.1 Закону №2939-УІ є публічною; ІНФОРМАЦІЯ_4 є розпорядником інформації яка запитується згідно до положення ст.ст. 10,13 Закону №2939-УІ.

Позивачка на момент розгляду справи не отримала відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_3 на свої Запити.

Відтак, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо ненадання відповіді на запити позивачки.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання інформації на запити ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 13.06.2025р. №013/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 16.06.2025р.) та від 17.06.2025р. №017/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 18.06.2025р.).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати ОСОБА_1 відповідь на її запити від 13.06.2025р. №013/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 16.06.2025р.) та від 17.06.2025р. №017/Д/06-2025 (який був доставлений/вручений 18.06.2025р.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.