Справа № 320/57802/25
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 листопада 2025 року м. Київ справа № 320/57802/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду в межах адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Міт Пром до Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5 про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

25.11.2025 до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю Міт Пром (далі по тексту також позивач, ТОВ Міт Пром) з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу (далі по тексту також відповідач, ДП МОУ Державний оператор тилу), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ДП МОУ Державний оператор тилу, оформлене електронним протоколом визначення переможця процедури закупівлі та намір укласти договір про закупівлю UA-2025-10-31-011378-a від 25.11.2025, у процедурі закупівлі, оприлюдненій на веб-порталі Уповноваженого органу Прозорро за номером UA-2025-10-31-011378-a, про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю Контракт Резерв 5 переможцем спрощеної закупівлі ДК 021:2015:15890000-3-Продукти харчування та сушені продукти різні (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік) за Лотом №2 та про намір укласти договір про закупівлю з Товариством з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного та призначено судове засідання нан 26.11.2025 о 12 год. 00 хв.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5.

У судове засідання 26.11.2025 з`явився представник відповідача.

Інші учасники справи до суду не прибули.

26.11.2025 представником відповідача було подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що 25.11.2025 року між ДП Державним підприємством Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт Продрезерв 5» укладено державний контракт про закупівлю № 191/11-25- ХП, який було опубліковано в системі прозоро за посиланням https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2025-10-31-011378-a.

Відповідач стверджує, що зі змісту пункту 1 частини 1 ст. 20 ГПК України, пункту 11 частини 1 статті 19 КАС України, частини 1 статті 282 КАС України свідчить про те, що правовідносини між сторонами в спрощеній процедурі, проведеній в порядку Закону України «Про публічні закупівлі», на стадії після укладання між Замовником та переможцем договору про закупівлю, відносяться до господарської юрисдикції та розглядаються по правилам ГПК України, а не КАС України.

У судовому засіданні 26.11.2025 представник відповідача наполягав на задоволенні вказаного клопотання та закриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Приписами статті 4 КАС України установлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктом 11 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю.

Статтею 282 КАС України визначено особливості провадження у справах щодо гарантованого забезпечення потреб оборони.

Так, частиною першої статті 282 КАС України визначено, що позовна заява щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних з укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю, може бути подана протягом десяти робочих днів з дня, коли особа мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, з наведеного слідує, що адміністративні суди розглядають спори, регламентовані приписами статті 282 КАС України, лише у випадку, якщо вони не пов`язані з укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до пунктів 1, 10 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, необхідно ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Наведене законодавче регулювання визначає, за якими критеріями певні спірні правовідносини належить відносити до тих, на які поширюється або не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Вияв і вибір ознак належності спору до відповідної юрисдикції суду в кожному конкретному випадку має провадитися із суб`єктного складу спірних правовідносин, суті та юридичної природи фактичних передумов конфлікту і, що головне, змісту правовідносин між їх суб`єктами, характеру життєвої ситуації, яка вимагає застосування саме тих відповідних їй положень права, які на публічній владній підставі неодмінно призведуть до правового, обґрунтованого, переконливого і справедливого вирішення життєвої ситуації (правового явища).

Як неодноразово указувала Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України від 25.12.2015 № 922-VIII «Про публічні закупівлі» (далі - Закон № 922-VIII).

З матеріалів справи вбачається, що торги було проведено саме за процедурою «спрощених торгів» та застосовано електронну систему закупівель.

Спрощені закупівлі регулює стаття 14 Закону № 922-VIII.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 922-VIII спрощена закупівля проводиться замовником із застосуванням електронного аукціону відповідно до статті 30 цього Закону.

Згідно з частиною дванадцятою статті 14 Закону № 922-VIII за результатами оцінки та розгляду пропозиції замовник визначає переможця. Повідомлення про намір укласти договір про закупівлю замовник оприлюднює в електронній системі закупівель.

Частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону № 922-VIII передбачено, що замовник може укласти договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем спрощеної закупівлі, на наступний день після оприлюднення повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, але не пізніше ніж через 20 днів. Договір про закупівлю укладається згідно з вимогами статті 41 цього Закону.

Водночас стаття 33 Закону № 922-VIII регулює рішення про намір укласти договір про закупівлю, яке приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі або спрощеної закупівлі.

Так, відповідно до частини шостої статті 33 Закону № 922-VIII, замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. У випадку обґрунтованої необхідності строк для укладання договору може бути продовжений до 60 днів.

Як зауважено Верховним Судом у справі № 904/4036/18, конструкція «замовник укладає», а не «замовник має право укласти» свідчить, що ця норма покладає саме обов`язок і саме на замовника укласти договір з переможцем торгів, проект та істотні умови якого вже узгоджені сторонами.

Єдиними підставами не підписання договору є дії або бездіяльність саме учасника торгів, а не замовника: відмова переможця торгів від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації, неукладення договору про закупівлю з вини учасника у строк, визначений цим Законом, або ненадання переможцем документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 цього Закону.

Указана правова позиція була підтримана Верховним Судом у постановах від 15.04.2021 у справі № 910/836/20, від 01.06.2021 у справі № 910/840/20, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20.

Водночас, предметом спору у цій справі є незгода позивача з рішенням ДП МОУ Державний оператор тилу, оформлене електронним протоколом визначення переможця процедури закупівлі та намір укласти договір про закупівлю UA-2025-10-31-011378-a від 25.11.2025, у процедурі закупівлі, оприлюдненій на веб-порталі Уповноваженого органу Прозорро за номером UA-2025-10-31-011378-a, про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю Контракт Резерв 5 переможцем спрощеної закупівлі ДК 021:2015:15890000-3-Продукти харчування та сушені продукти різні (Продукти харчування (комплект продуктів харчування за Каталогом продуктів) для особового складу (годування штатних тварин) військових частин (установ) та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах на 2026 рік) за Лотом №2 та про намір укласти договір про закупівлю з Товариством з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5.

Тобто, у даному випадку, оскаржуваним рішенням, оформленим протоколом, було лише визначено переможця спрощеної процедури закупівлі, та спір у даній справі стосується надання оцінки правомірності саме цьому рішенню.

У контексті указаного суд уважає за необхідне звернути увагу на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 у справі № 925/1525/19, відповідно до яких з моменту прийняття замовником у встановленому порядку рішення про намір укласти договір про закупівлю та оприлюднення відповідного повідомлення, у замовника виникає право і одночасно обов`язок укласти належним чином договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів.

Тобто, лише після оприлюднення відповідачем в електронній системі повідомлення про намір укласти договір про закупівлю договір про закупівлю мав бути укладений замовником з переможцем спрощеної процедури закупівлі не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю, але це могло статися і раніше, наприклад, на наступний день після оприлюднення повідомлення.

Також суд ураховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 819/829/17, відповідно до якого орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення торгів (тендеру) є суб`єктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та переможцем цього тендеру відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Проте після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки фактично зачіпає майнові інтереси переможця торгів.

Отже, ураховуючи наведене, між позивачем та відповідачем у цій справі виникли правовідносини, що не пов`язані з укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів, оскільки скаржник оскаржує рішення, оформлене протоколом, яким лише висловлено намір укласти договір про закупівлю з Товариством з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5.

За таких обставин, відповідач дійшов помилкового висновку, що правовідносини, що виникли у цій справі між позивачем та відповідачем, склалися під час укладання державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем.

Зважаючи на викладене, суд уважає, що спір у цій справі за характером правовідносин підлягає вирішенню за правилами адміністративного, а не господарського судочинства.

Саме такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року у справі № 480/1411/25 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 130842998), який підлягає обов`язковому врахуванню у цій справі.

На підставі викладеного, у судовому засіданні 26.11.2025 було постановлено усну ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

У той же час, 26 листопада 2025 року від представника позивача до суду через підсистему Електронний суд надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду згідно пункту 5 частини першої статті 240 КАС України.

Розглянувши означену заяву, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Суд зазначає, що означена правова норма не передбачає наявності розсуду суду при надходженні від позивача заяви про залишення позову без розгляду та імперативно визначає певний наслідок вчинення такої процесуальної дії як залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевказане суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача про залишення без розгляду адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Міт Пром до Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Контракт Продрезерв 5 про визнання протиправним та скасування рішення.

Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позов залишити без розгляду.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом двох днів з дня її проголошення.

Суддя Дудін С.О.