Справа № 705/850/25
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2025-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/850/25
2-а/705/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №31 від 30.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 31 від 30 січня 2025 року, яким ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови, 16.01.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складено протокол про адміністративне правопорушення № 31, відповідно до якого зазначено, що 16.01.2025 року близько 09.30 години гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було доставлено працівниками поліції та військовослужбовцями до ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет № 4/1 для уточнення персональних даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено, що 08.01.2025 року на гр. ОСОБА_1 23.06.1990 була виписана повістка № 2/91 про виклик о 15.00 годині 09.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до проходження військової служби. На вказані час та дату у повістці гр. ОСОБА_1 не прибув. У триденний строк про причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив. Результатів проходження військово-лікарської комісії гр. ОСОБА_1 не надав у зв`язку з чим 14.01.2025 був оголошений в розшук.

Під час складання протоколу № 31 від 16.01.2025 року гр. ОСОБА_1 надав пояснення в якому вказав, що «не явився по повістці на 09.01.2025 року тому, що вирішив, що йому потрібно закінчити своє лікування». Так, як 18.12.2024 року робив операцію на серці в Черкаському обласному кардіологічному центрі. Вважає, що не порушив правила військового обліку так, як у нього є ВЛК від 12.11.2024 по рішенню якого він придатний з групою 38в. Дані вчасно оновлені, 08.01.2025 у відтермінуванні на закінчення лікування відмовлено. Рекомендація лікаря холтер через місяць після операції та візит кардіолога.

Він отримав повістку 08.01.2025 та був направлений на ВЛК прибуття за повісткою на 09.01.2025 року. Не дали змоги його пройти так, як на проходження надається максимально 14 діб. А так, як він після операції на серці за один день не зробив це. До матеріалів справи додав копію свого паспорту громадянина України, ідентифікаційний код та повістку від 08.01.2025 року».

Будь-яких інших письмових доказів, щодо наявності поважної причини неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 о 15.00 год. 09.01.2025 ОСОБА_1 додані не були.

Відповідно до Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_5 09.01.2025 року гр. ОСОБА_1 за викликом по повістці до вказаного відділу не прибував. В протоколі № 31 від 16.01.2025 року зазначено, що неявкою за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_1 діяв у супереч вимогам ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу-І) ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», пп.2) п.1 ПРАВИЛ військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та №69/2022 від 24.02.2022 року, чим вчинив (ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, як таке, що скоєно під час дії особливого періоду.

Під час дії особливого періоду, воєнного стану та загальної мобілізації, запроваджених відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, які діють до цього часу, вищевказані вимоги ОСОБА_1 не виконав, на час та дату вказані у повістці до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув.

Таким чином, відповідно до матеріалів адміністративної справи, встановлених обставин, доказів і правовідносин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав повістку 08.01.2025 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак, у визначений час та дату на 15:00 год. 09.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув, результатів проходження військово-лікарської комісії не надав. 14.01.2025 року гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 був оголошений в розшук за неявкою по повісті о 15.00 годині 09.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 та 16.01.2025 року вказаний громадянин був доставлений працівниками Уманського РУП ГУНП в Черкаській області до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання адміністративних матеріалів за ч.3 ст.210-1 КУпАП України.

16.01.2025 ОСОБА_1 повторно був направлений на проходження військово лікарської комісії до Уманської міської лікарні по вул. Шевченка, 50 м. Умань. 23.01.2025 року гр. ОСОБА_1 прибув на розгляд справи та надав заяву на ім`я ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в якій просив відкласти розгляд справи № 31 від 16.01.2025 року для отримання правової допомоги та долучення доказів по адміністративному правопорушенню. Розгляд справи просив провести 30.01.2025 року на 15.00 годину. 30.01.2025 року на 15.00 годину гр. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 та надав заяву на ім`я ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в якій просив доєднати до матеріалів справи виписку з історії хвороби № 4772 та довідку військово-лікарської комісії про тимчасову непридатність до військової служби.

Відповідно до копії журналу реєстрації направлення на військово-лікарську комісію № 79 від 21.10.2024 року, сторінка 36 з зазначенням даних гр. ОСОБА_1 було направлено 08.01.2025 року на проходження медичного огляду та повідомлено про відповідальність, що підтверджується його підписами.

Вказані гр. ОСОБА_1 причини неявки за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 «не явився по повістці на 09.01.2025 тому, що вирішив, що йому потрібно закінчити своє лікування», а також на підставі інших причин, які викладені у поясненні гр. ОСОБА_1 не є поважними та не могли позбавити гр. ОСОБА_1 можливості особисто прибути у визначені час дату до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Додана до матеріалів справи гр. ОСОБА_1 копія медичної виписки з історії хвороби № 4772 про початок лікування 17.12.2024 та закінчення 20.12.2024 з діагнозом радіочастотна абляція лівобічного додаткового шляху 18.12.2024 та копії довідки щодо проходження ним військово-лікарської комісії 16.01.2025 не являються підтверджуючими документами наявності поважної причини не прибуття за викликом по повістці о 15.00 годині 09.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Будь-яких документів чи інших доказів, щодо наявності поважних причин неприбуття за повісткою о 15.00 год. 09.01.2025 р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_1 не надав.

Враховуючи вищезазначені, порушення ОСОБА_1 вимог: ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абзац-1) ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», пп.2) п.1 ПРАВИЛ військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та № 69/2022 від 24.02.2022 року, в діях військовозобов`язаного ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративного правопорушення, вчинене під час дії особливого періоду».

Так, відповідно до ст. 283 Цивільного кодексу України фізична особа має право на охорону її здоров`я. Охорона здоров`я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом.

Крім того, згідно статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного у своїй сукупності причини неприбуття Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на час продовження лікування з огляду на необхідність отримання медичної допомоги, являються безумовно поважними.

Вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки позивач не вчиняв умисних дій та не допускав умисної бездіяльності, що могли б свідчити про наявність в останнього умислу на неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 задля проходження військово-лікарської комісії, оскільки одразу після завершення необхідних процедур відновлення після перенесеного оперативного втручання, а саме 16 січня 2025 року Позивач самостійно, добровільно пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією та був визнаний тимчасово непридатним до військової служби.

В даному випадку висновок ВЛК від 16.01.2025 підтверджує факт перебування Позивача на лікуванні після перенесеного хірургічного лікування.

Однак, працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 не вважають за необхідне враховувати фізичний стан військовозобов`язаного, його хворобу та процес реабілітації навіть попри наявність висновків штатної ВЛК. Таким чином, адміністративними матеріалами та Оскаржуваною постановою не доведено наявність у Позивача умислу та бажання настання шкідливих наслідків або їх свідомого настання, рівно як дій або бездіяльності, вчинених/допущеної Позивачем з необережності

Враховуючи викладене, просить суд поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даною позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови; Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_6 у справі про адміністративне правопорушення № 31 від 30 січня 2025 року; Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, понесенні останнім внаслідок судового розгляду справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позов слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Нормами ст. ст. 72, 73 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Судом встановлено, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_4 винесено постанову №31 від 30.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно даної постанови при дослідженні протоколу №31 про адміністративне правопорушення від 16.01.2025 і доданих документів встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг 25-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянином України і відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанову КМУ №1487 від 30.12.2022 є військовозобов`язаним і повинен перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних за задекларованим місцем проживання, роботи, навчання, також у встановлені строки звіряти свої облікові дані.

Згідно інформації з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був взятий на військовий облік з 12.11.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знаходиться в картотеці «Картотека вільних залишків». Підкартотека «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації».

У протоколі №31 про адміністративне правопорушення від 16 січня 2025 року зазначено, що 16.01.2025 року близько 09.30 години ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції та військовослужбовцями до ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №4/1 для уточнення персональних даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено, що 08.01.2025 року на ОСОБА_1 була виписана повістка №3/91 про виклик о 15.00 годині 09.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до проходження військової служби. На вказані час та дату у повістці ОСОБА_1 не прибув. У триденний строк про причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив. Результатів проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_1 не надав, у зв`язку з чим 14.01.2025 року був оголошений в розшук.

Під час складання протоколу №31 від 16.01.2025 року ОСОБА_1 надав пояснення в якому вказав, що «не явився по повістці на 09.01.2025 року тому, що вирішив, що йому потрібно закінчити своє лікування». Так як 18.12.2024 року робив операцію на серці в Черкаському обласному кардіологічному центрі. Вважає, що не порушив правила військового обліку так, як у нього є ВЛК від 12.11.2024 року по рішенню якого він придатний з групою 38а. Дані вчасно оновлені 08.01.2025 року у відтермінуванні на закінчення лікування відмовлено. Рекомендація лікаря холтер через місяць після операції та візит кардіолога. Він отримав повістку 08.01.2025 року та був направлений на ВЛК прибуття за повісткою на 09.01.2025 року. Не надали змоги його пройти так, як на проходження надається максимально 14 діб, а так як він після операції на серці за один день не зробив це».

Будь-яких інших доказів щодо наявності поважної причини неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 09.01.2025 о 15.00 годин ОСОБА_1 додано не було.

Згідно наданих позивачем до суду медичних документів про медичні аналізи та дослідження, що складені на ім`я ОСОБА_1 , останній звертався за медичною допомогою в період з 13.09.2024 по 02.11.2024.

Відповідно до виписки з історії хвороби №4772 КНП «Черкаський обласний кардіологічний центр Черкаської області» ОСОБА_1 видано листок непрацездатності з 17.12.2024 по 20.12.2024. Стати до роботи 21.12.2024.

Згідно довідки ВЛК №5701 від 12.11.2024 ОСОБА_1 придатний до військової служби.

Згідно довідки ВЛК №108 від 16.01.2025 ОСОБА_1 визнаний тимчасово непридатним до військової служби до 20.02.2025.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи продовжений до 05.11.2025.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Правове регулювання відносин між державою та громадянами України в зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.

Згідно ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

З огляду на вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК.

Відповідно приписів ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП, встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтями 33, 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

Оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення за №31 від 30.01.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з його неявкою 09.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до проходження військової служби.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що він перебував на лікуванні і в зв`язку з цим не зміг з`явитись за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 на вказаний у ній день та час, оскільки зазначений факт не знайшов свого підтвердження в доданих позивачем медичних документах.

Період перебування позивача на лікуванні не співпадає по часу з днем виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 , крім того у своїх поясненнях до протоколу №31 від 16.01.2025 позивачем зазначено, що він не з`явився по повістці ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09.01.2025 тому, що «вирішив що йому потрібно закінчити лікування», отже це було особисте бажання позивача, а не медична рекомендація лікаря чи медустанови, де ОСОБА_1 здійснював лікування, підтверджена відповідними документами.

Будь-яких доказів поважності причин його неприбуття за повісткою 09.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 у передбачений законом триденний термін ОСОБА_1 також на надав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.

Будь яких доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом за наявними в справі доказами, та вину позивача у вчиненому правопорушенні, позивачем до суду не додано.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови не встановлено, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог, залишивши рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.

Керуючись, ст. ст. 7, 9, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву залишити без задоволення.

Постанову №31 від 30.01.2025 у справі про адміністративне правопорушення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16.09.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський