Справа № 480/7465/25
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
27 листопада 2025 року Справа № 480/7465/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України. У позовній заяві позивач просить:
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції щодо відмови в вирішенні питання внесення змін до постанови Кабінету Міністрів №704 від 30.08.2017 або в інший спосіб не заборонений законодавством, по нарахуванню надбавок та премій як військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України;
- зобов`язати Міністерство юстиції України по вирішенню питання внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, або в інший не заборонений законодавством спосіб, по нарахуванню надбавок та премій не менше чим у бувших військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, згідно вимоги ст. 15 "Пенсійне забезпечення і допомога" Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", з зобов`язанням надати оновлену довідку на перерахунок пенсії з 01.04.2019.
24.11.2025 відповідачем подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивачу було відомо про «бездіяльність» відповідача ще у 2024 році, після отримання ним чисельних відповідей від Міністерства юстиції України, які не задовольнили його вимоги.
Факт отримання позивачем відповідей від Міністерства юстиції України впродовж 2024 року є беззаперечним доказом того, що він був поінформований про позицію та дії (або бездіяльність) відповідача і мав повну можливість дізнатися про порушення своїх прав на значно раніший термін, ніж у 2025 році.
У подальшому звернення заявника із зазначеного питання, зокрема, вх. Мін`юсту №Я-5317 від 03.03.2025 та Я-9667 від 23.04.2025 приймались до відома.
Однак, як вбачається позивач подав позовну заяву до суду лише у 2025 році, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, між моментом, коли позивач дізнався або міг дізнатися про бездіяльність (2024 рік), та моментом звернення до суду (2025 рік) минув значно більший період, ніж встановлений законом шестимісячний строк.
Дослідивши матеріали справи, а також доводи заявленого клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, зміст спірних правовідносин, виходячи зі змісту позову та прохальної частини позовної заяви, полягає в бездіяльності відповідача, яка виразилась, на думку позивача, в тому, що відповідачем, станом на дату подання позову, не вирішено питання, які були порушені ним у зверненнях.
Враховуючи вищевказані обставини, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Згідно із частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За змістом частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Водночас перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Ураховуючи те, що в цій справі оскаржується саме бездіяльність відповідача щодо неприйняття відповідного рішення, то предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивача у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку протягом законодавчо визначеного строку.
Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.
Отже, вчинена відповідачем бездіяльність фактично є триваючим правопорушенням, оскільки відсутність дій щодо прийняття рішення за результатами розгляду звернень позивача, триває з 2024 року.
Суд враховує, що в чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».
Разом із цим, за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.
Тобто протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.
Підсумовуючи наведене вище, суд вказує, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності.
Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2025 по справі №990/29/22.
Отже, не є слушними доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із цим позовом, оскільки бездіяльність відповідача має триваючий характер.
Таким чином, враховуючи викладене та виходячи із вказаних приписів та обставин, суд зазначає про необґрунтованість клопотання представника відповідача щодо залишення даної позовної заяви без розгляду.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 480/7465/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Савицька