Справа № 580/10811/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року справа № 580/10811/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу після укладення мною першого контракту;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити матеріальну допомогу за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 24.02.2022 до 22.07.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Спочатку за мобілізацією на солдатських та сержантських посадах, а з 16.01.2025 за контрактом на посаді помічника начальника відділення об`єднаної вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.07.2025 № 221, його молодшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку з інвалідністю 2 групи та відсутністю його бажання продовжувати військову службу на підставі абзацу 3 підпункту «Б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач зазначає, що відповідно до підпункту 8 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2018 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», вирішено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. Отже, позивач вважає, що після укладення контракту 16.01.2025 набув право на виплату одноразової грошової допомоги, а саме - 30280,00 грн. (3028,00 грн * 10). Рапортом від 10.08.2025 № 2 він просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу після укладення ним першого контракту. Відправку підтверджує квитанція та опис вкладення від 11.08.2025. Проте, його рапорт був проігнорований, відповіді на нього не надано, кошти не виплачено. Крім того, позивач зазначає, що 20.07.2025 звернувся до відповідача із рапортом про виплату матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з отриманням поранення 16.07.2024. Проте, на його рапорті від 20.07.2025 тво начальника штабу військової частини НОМЕР_1 написав «В задоволенні рапорту немає юридичних підстав», а юридичною службою видано «Правовий висновок щодо невідповідності підстав для отримання молодшим лейтенантом ОСОБА_2 виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році, вимогам законодавства».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 29.09.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надати суду завірені матеріалів щодо нарахування/виплати матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту здійснюється за умови набрання чинності першим контрактом, при цьому контракт має бути укладеним на визначений строк від 1 (одного) до 5 (п`яти) років, для відповідної категорії військовослужбовців, та умови подання військовослужбовцем відповідного рапорту про здійснення йому такої виплати. Як вбачається з позовної заяви та доданих документів, позивачем було укладено Контракт про проходження громадинами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, який підписаний 16.01.2025, але, у пункті 11 Контракту «Контракт набирає чинність з ...» не проставлена дата, тобто із доданого позивачем Контракту не вбачається, що він набрав чинності. Крім того, пунктом 3 Контракту встановлено, що його укладено «до оголошення Указом Президента рішення про демобілізацію», тобто він не є укладеним на строк, який визначено для відповідної категорії військовослужбовців Порядком 260 та за укладення якого передбачені відповідні виплати. Також, позивач, під час проходження військової служби не звертався до відповідача із рапортом про виплату йому спірної одноразової допомоги. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до пункту 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 09.01.2025 № 156/уд, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям один раз у 2025 році, в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності підстав, внаслідок події, яка настала у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події, а саме поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану. Відповідно до пункту 12 Окремого доручення, визначено вважати такими, що не застосовуються з 1 січня 2025 року доручення Міністра оборони України від 05.05.2022 № 248/1792, від 16.01.2024 № 183/уд, від 02.04.2024 № 9609/3, від 04.06.2024 № 17470/3, від 01.08.2024 № 183/уд/11. Тобто, із вказаних вище положень законодавства можливо дійти висновку, що у 2025 році до виплати підлягають лише ті події, які стались у грудні 2024 року і у 2025 році та за які, військовослужбовцями не були отримані виплати у відповідному році. Як вбачається із доданих позивачем документів, подія, яка з ним трапилась, настала 16.07.2024, тому виплата спірної матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яка пов`язана із подією, яка сталась раніше ніж у грудні 2024 року, у 2025 році не передбачена. Крім того, посилання позивача на те, що спірна виплата повинна бути йому здійснена не на підставі Окремого доручення від 09.01.2025 №156/уд, а на підставі Окремого доручення від 16.01.2024 № 183/уд є безпідставною, так як вже було наведено вище, Окремого доручення від 16.01.2024 № 183/уд у 2025 році не застосовується відповідно до пункту 12 Окремого доручення від 09.01.2025 № 156/уд. Також, слід зазначити, що Окреме доручення від 16.01.2024 № 183/уд врегульовувало виплати саме у 2024 році, а у 2024 році позивач із відповідним рапортом до відповідача не звертався, тому, відповідно, відсутні підстави для застосування цього Окремого доручення. У зв`язку з наведеним, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Окремо, стосовно вимоги суду надати завірені копії матеріалів щодо нарахування/виплати матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідач повідомив, що будь-які інші матеріали крім Рапорту позивача від 20.07.2025 та Правового висновку від 23.07.2025 № 18766, які додані позивачем до позовної заяви та проти яких не заперечує відповідач, у військовій частині НОМЕР_1 не обліковуються та не відпрацьовувались.

Позивач подав до суду клопотання про долучення доказів, в якому зазначає про недоведеність тверджень відповідача про те, що контракт, укладений позивачем не набрав чинності, адже після підписання контракту йому виплачувалось грошове забезпечення за офіцерською посадою, на цю посаду його призначили, про прийняття справ і посади був виданий наказ військовою частиною, звільняли позивача зі служби по підставі, яка передбачається для офіцерського складу і тд.

Крім того, позивачем подано до суду клопотання про врахування судової практики.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.

Позивач, ОСОБА_1 , 16.01.2025 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 16.01.2025 №25 (по особовому складу) ОСОБА_1 призначено на посаду помічника начальника відділення об`єднаної вогневої підтримки управління Військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0304003 та присвоєно первинне військове звання офіцерського складу молодший лейтенант.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2025 №41 ОСОБА_1 вважати таким, що 08.02.2025 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно відомостей первинної медичної картки від 17.07.2024 позивач був поранений 16.07.2024. Діагноз МВТ, Акуботравма.

20.07.2025 позивач подав командиру Військової частини НОМЕР_1 рапорт про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік, у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, отриманої при виконанні завдань під час воєнного стану.

На зазначеному рапорті містяться записи, здійснені м-р ОСОБА_3 : «в задоволенні рапорту немає юридичних підстав», «Нач.ОВГП - довести правовий висновок рапорту до мол-л ОСОБА_4 ».

Помічником командира з правової роботи - начальником юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 , за результатами розгляду рапорту позивача, складено правовий висновок від 21.07.2025 щодо невідповідності підстав для отримання молодшим лейтинантом ОСОБА_1 виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році, вимогам законодавства. У висновку, зокрема зазначено, що відповідно до пункту 6 Окремого доручення Міністра оборони України від 09.01.2025 №156/уд, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям один раз у 2025 році, в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності підстав, внаслідок події, яка настала у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події, а саме поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану. Згідно наданих до рапорту документів встановлено факт отриманого бойового травмування молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , пов`язаного із захистом Батьківщини, яке відбулося 16.07.2024. Враховуючи зазначене, керуючись пунктом 1, абзацом першим пункту 7 розділу ХХІV Порядку, пунктом 6 Окремого доручення, для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, згідно рапорту та доданих документів, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 не має достатніх правових підстав.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025 №221 (по стройовій частині) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складі) від 09.07.2025 №167 з військової служби у запас за пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «б» (за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)), з 22.07.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач стверджує, що при звільненні йому не була виплачена одноразова грошова допомога після укладення першого контракту в сумі 30280,00 грн.

За допомогою засобів поштового зв`язку, цінним листом з описом вкладення, позивач 11.08.2025 направив командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт від 10.08.2025, в якому просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту.

Відповідно до трекінгу Укрпошти уповноважена особа військової частини НОМЕР_1 отримала вищевказаний лист 14.08.2025 (Р 835).

У позовній заяві позивач зазначив, що відповіді на його рапорт від 10.08.2025 він не отримав, кошти йому також не виплачені.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування і невиплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

За приписами частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У підпункті 8 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704) встановлено виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах:

особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пунктів 1-2 розділу XXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:

особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;

особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;

особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;

особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Одноразова грошова допомога виплачується в таких розмірах:

особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;

особам сержантського і старшинського складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року;

особам офіцерського складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня календарного року.

Згідно абзацу першого пункту 3 розділу XXII Порядку № 260 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Отже, для виплати одноразової грошової допомоги мають бути наявні три елементи: наявність контракту, наказу про виконання обов`язків за посадою і рапорт військовослужбовця. Виключення будь якого із зазначених трьох елементів унеможливлює правову можливість виплати одноразової грошової допомоги.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2025 №221 (по стройовій частині) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складі) від 09.07.2025 №167, з військової служби у запас за пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «б» (за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)), з 22.07.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно із пунктом 3 контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, укладеного 16.01.2025 з позивачем, цей контракт є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до оголошення Указом Президента України рішення про демобілізацію. Контракт може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи Міністерства оборони України або громадянина України в порядку та на підставах, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Рапорт від 10.08.2025, з проханням виплатити одноразову грошову допомогу позивач засобами поштового зв`язку направив до відповідача 11.08.2025.

Тобто, із рапортом щодо виплати одноразової грошової допомоги позивач звернувся до відповідача після припинення контракту, звільнення з військової служби та виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Доказів звернення до відповідача із рапортом про виплату одноразової грошової допомоги до припинення контракту позивачем не надано.

У контексті спірних правовідносин суд наголошує, що у розумінні Порядку № 260 умовою для виникнення обов`язку виплатити військовослужбовцю одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту є подання військовослужбовцем відповідного рапорту саме під час проходження служби (дії контракту). Іншими словами, військовослужбовець, який має намір отримати одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, повинен звернутися з відповідним рапортом упродовж строку дії такого контракту. Такий висновок слідує, зокрема, з логічного та граматичного тлумачення абзацу першого пункту 3 розділу XXII Порядку № 260: застосовані поняття «військовослужбовець» та «рапорт» безпосередньо вказують на те, що звільнення з військової служби за контрактом є присічним строком для права на отримання одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до відповідача із рапортом про виплату йому одноразової грошової допомоги після припинення військової служби за контрактом, а саме 11.08.2025, правові підстави, які обумовлювали б обов`язок відповідача нарахувати та виплатити позивачеві таку допомогу, відсутні.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №340/680/20 також зазначено, що незважаючи на вимоги пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Президентом України від 10.12.2008, обов`язку роботодавця при звільненні виплатити усі належні суми грошових коштів має передувати звернення із рапортом про виплату одноразової грошової допомоги.

Суд наголошує, що факт звільнення з військової служби не може замінювати процедури нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і невиплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту та зобов`язання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, а відтак про відмову у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити матеріальну допомогу за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (п.3 Постанови №704).

Згідно з абзацами першим-четвертим п.2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років (абзаци п`ятий восьмий п.2 Розділу І Порядку №260).

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія (абзаци дев`ятий п`ятнадцятий п.2 Розділу І Порядку №260).

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги (абзаци шістнадцятий вісімнадцятий п.2 Розділу І Порядку №260).

Згідно з п.1 Розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу першого п.7 Розділу XXIV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Абзацом третім цієї норми передбачено, що до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Згідно з п.9 Розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Відповідно до п. 6 окремого доручення Міністра оборони України № 156/уд від 09.01.2025 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям один раз у 2025 році в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

6.1 у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

6.2 сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або зниклим безвісти;

6.3 внаслідок події, яка настала у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події, а саме:

6.3.1 смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

6.3.2 народження дитини у військовослужбовця, в тому числі її усиновлення;

6.3.3 порушення стану здоров`я військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма № 027/о), довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії, висновок лікарсько-консультативної комісії), а саме:

6.3.3.1 захворювання військовослужбовця на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

6.3.3.2 перебування військовослужбовця понад 30 днів поспіль на лікуванні, реабілітації чи у відпустці для лікування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) або захворюванням, які пов`язані із захистом Батьківщини та потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки, ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування;

6.3.3.3 перебування військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця на лікуванні онкологічного захворювання, що потребує хірургічного лікування, променевої та (або) хіміотерапії, незалежно від року встановлення діагнозу онкологічного захворювання;

6.3.3.4 поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

6.3.3.5 поранення (тяжкі травми, каліцтва) дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, пов`язаного з військовою агресією російської федерації проти України.

За наведеного вище правового регулювання та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за своєю суттю є цільовою допомогою, яка надається за відповідним мотивованим зверненням (рапортом) військовослужбовця.

Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до п.6.3.3. окремого доручення Міністра оборони України № 156/уд від 09.01.2025 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується внаслідок події, яка настала у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події.

У спірних правовідносинах позивач просить зобов`язати відповідача провести йому виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі, що не перевищує розмір місячного грошового забезпечення, у зв`язку з отриманням поранення 16.07.2024.

Отже, подія, внаслідок настання якої позивач просить виплатити йому матеріальну допомогу настала не у 2025 році або у грудні 2024 року, а 16.07.2024.

Відтак, у відповідача не було правових підстав для виплати позивачу, згідно поданого 20.07.2025 рапорту, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у зв`язку з пораненням.

Крім того, посилання позивача на те, що спірна виплата повинна бути йому здійснена не на підставі Окремого доручення від 09.01.2025 № 156/уд, а на підставі Окремого доручення від 16.01.2024 № 183/уд суд вважає необгрунтованим, оскільки із рапортом про виплату допомоги позивач звернувся 20.07.2025, тоді як відповідно до пункту 12 Окремого доручення Міністра оборони України від 09.01.2025 № 156/уд, визначено вважати такими, що не застосовуються з 1 січня 2025 року доручення Міністра оборони України від 05.05.2022 № 248/1792, від 16.01.2024 № 183/уд, від 02.04.2024 № 9609/3, від 04.06.2024 № 17470/3, від 01.08.2024 № 183/уд/11.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що Окреме доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд врегульовувало виплати саме у 2024 році, а у 2024 році позивач із відповідним рапортом до відповідача не звертався, що позивачем не заперечується, тому, на переконання суду, відсутні підстави для застосування Окремого доручення Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд при зверненні за виплатою матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2025 році.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні

Керуючись ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР