Справа № 440/7513/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 р. Справа № 440/7513/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 18.07.25 по справі № 440/7513/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд: визнати бездіяльність Головних управлінь Пенсійного фонду України в Полтавській, Закарпатській та Харківській областях, щодо не зарахування трудового стажу позивача ОСОБА_1 , із 19.07.1991 по 21.11.1999 у Вагонному депо Полтава Південної залізниці протиправною; визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, щодо не виплати заборгованості за пенсійними виплатами, яка виникла за період з дати призначення пенсії до дати останнього перерахунку, що обчислюється як різниця між сумою новопризначеної пенсії та сумою призначеною при первинному нарахуванні; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області виконати необхідні розрахунки та виплатити в повному обсязі заборгованість за пенсійними виплатами ОСОБА_1 , які виникли за період з дати призначення пенсії і до дати останнього перерахунку, що обчислюється як різниця між сумою новопризначеної пенсії та сумою призначеною при первинному нарахуванні з нарахуванням компенсації втрати частини доходів за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності з 11.10.2024 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії від 02.12.2024, яка опрацьовувалася в подальшому за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а перевірку здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області. При призначенні пенсії по інвалідності до розрахунку загального страхового стажу не було зараховано період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 у Вагонному депо Полтава Південної залізниці згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1999 (період з 01.01.1999 по 21.11.1999 зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу). В подальшому період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 було зараховано до стажу з 01.03.2025 згідно із заявою позивача від 03.03.2025 до якої надано довідку від 28.02.2025 №02-05/27, видану Виробничим підрозділом "Вагонне депо Полтава". 21 квітня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із скаргою за вх. №7097/Ф-1600-25 від 21.04.2025, щодо неврахування вищезазначеного періоду роботи з дати призначення пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області у листі від 01.05.2025 за №0700-0303-9/24839 зазначено, що на момент призначення пенсії заявником для зарахування періоду роботи в Вагонному депо Полтава Південної залізниці з 19.07.1991 по 21.11.1999 надано трудову книжку НОМЕР_1 від 20.07.1999. Однак, при розрахунку страхового стажу заявнику не враховано період роботи з 19.07.1991 по 21.11.1999 в повному обсязі, оскільки згідно запису №3 трудової книжки заявника прийнято на роботу 19.07.1991, наказ № 76 від 18.07.1991, в /мовою оригіналу/ "Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленинажелезной дороги". Згідно запису трудової книжки № 6 заявника звільнено з роботи 21.11.1999, наказ № 60 від 21.11.1999, записи про звільнення з роботи скріплені відтиском печатки де зазначено назву підприємства Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава. Наявна розбіжність у назві підприємства при прийнятті та звільненні з роботи. У записах трудової книжки відомості про проведену реорганізацію не зазначені. Уточнююча довідка про реорганізацію до матеріалів ЕПС не долучена. Позивач вважає, що невнесення уточнюючих даних про реорганізацію на підприємстві у трудову книжку не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист при вирішення питання про перерахунок пенсії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 41 від 09.12.2024 в частині відмови позивачу зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1991 по 21.11.1999 у Вагонному депо Полтава при призначенні пенсії з 11.10.2024 ("Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленина железной дороги", "Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава").

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1991 по 21.11.1999 у Вагонному депо Полтава з 11.10.2024 ("Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленина железной дороги", "Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава") та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 про перерахунок пенсії.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що заява ОСОБА_1 від 02.12.2024 опрацьовувалася, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, перевірку здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області. При призначенні пенсії по інвалідності до розрахунку загального страхового стажу не зараховано період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 у Вагонному депо Полтава Південної залізниці згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1999 (період з 01.01.1999 по 21.11.1999 зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу). Період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 зараховано до стажу з 01.03.2025 згідно із заявою ОСОБА_1 від 03.03.2025 до якої надано довідку від 28.02.2025 №02-05/27, видану Виробничим підрозділом "Вагонне депо Полтава". ОСОБА_1 21.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із скаргою за вх. №7097/Ф-1600-25 від 21.04.2025, щодо неврахування вищезазначеного періоду роботи з дати призначення пенсії. В ході розгляду скарги до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області надіслано лист від 25.04.2025 за вих. № 1600-0306-9/32305 про необхідність перегляду рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 . У відповідь отримано лист від 01.05.2025 за №0700-0303-9/24839 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому зазначена незгода з необхідністю перегляду рішення про призначення пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області зазначено, що на момент призначення пенсії заявником для зарахування періоду роботи в Вагонному депо Полтава Південної залізниці з 19.07.1991 по 21.11.1999 надано трудову книжку НОМЕР_1 від 20.07.1999. Однак, при розрахунку страхового стажу заявнику не враховано період роботи з 19.07.1991 по 21.11.1999 в повному обсязі, оскільки згідно запису №3 трудової книжки заявника прийнято на роботу 19.07.1991, наказ № 76 від 18.07.1991, в /мовою оригіналу/ "Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленина железной дороги". Згідно запису трудової книжки № 6 заявника звільнено з роботи 21.11.1999, наказ № 60 від 21.11.1999, записи про звільнення з роботи скріплені відтиском печатки де зазначено назву підприємства Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава. Наявна розбіжність у назві підприємства при прийнятті та звільненні з роботи. У записах трудової книжки відомості про проведену реорганізацію не зазначені. Уточнююча довідка про реорганізацію до матеріалів ЕПС не долучена.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності з 11.10.2024 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії.

При призначенні пенсії по інвалідності відповідно рішення ГУ ПФУ в Полтавській області № 41 від 09.12.2024 до розрахунку загального страхового стажу не зараховано період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 у Вагонному депо Полтава Південної залізниці згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1999.

03 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив провести перерахунок його пенсії зарахувавши до загального стажу період роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998 у Вагонному депо Полтава Південної залізниці.

До даної заяви позивачем була додана довідка від виробничого підрозділу "Вагонне депо Полтава" № 02-05/27 від 28.02.2025.

Так, пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи ОСОБА_1 в електронному вигляді передано на розгляд ГУПФУ у Закарпатській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Закарпатській області період роботи позивача з 19.07.1991 по 31.12.1998 зараховано до стажу з 01.03.2025.

21 квітня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зі скаргою за вх. №7097/Ф-1600-25 від 21.04.2025, щодо неврахування вищезазначеного періоду роботи з дати призначення пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області у листі від 01.05.2025 за №0700-0303-9/24839 зазначено, що на момент призначення пенсії заявником для зарахування періоду роботи в Вагонному депо Полтава Південної залізниці з 19.07.1991 по 21.11.1999 надано трудову книжку НОМЕР_1 від 20.07.1999. Однак, при розрахунку страхового стажу заявнику не враховано період роботи з 19.07.1991 по 21.11.1999 в повному обсязі, оскільки згідно запису №3 трудової книжки заявника прийнято на роботу 19.07.1991, наказ № 76 від 18.07.1991, в /мовою оригіналу/ "Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленинажелезной дороги". Згідно запису трудової книжки № 6 заявника звільнено з роботи 21.11.1999, наказ № 60 від 21.11.1999, записи про звільнення з роботи скріплені відтиском печатки де зазначено назву підприємства Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава. Наявна розбіжність у назві підприємства при прийнятті та звільненні з роботи. У записах трудової книжки відомості про проведену реорганізацію не зазначені. Уточнююча довідка про реорганізацію до матеріалів ЕПС не долучена.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За приписами статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктами 2.2 та 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. У трудову книжку вносяться, зокрема відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою записи про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З аналізу наведених норм випливає, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Поряд з цим, як визначено статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Визначення поняття "трудовий стаж" чинне законодавство не містить, однак з аналізу норм Закону №1058-IV можна дійти висновку, що це періоди офіційної трудової діяльності особи до 01.01.2004, що підтверджуються записами у трудовій книжці.

При цьому періоди трудової діяльності до 01.01.2004, які зараховуються до страхового стажу, визначаються законодавством, яке діяло до прийняття Закону №1058-IV, а саме - статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Так, згідно з приписами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_1 від 20.07.1999 позивача, зокрема:

- згідно з записом №3 прийнято на роботу 19.07.1991, наказ № 76 від 18.07.1991, до "Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленинажелезной дороги";

- згідно з записом трудової книжки № 6 звільнено з роботи 21.11.1999, наказ № 60 від 21.11.1999, з "Вагонне депо Полтава Державне підприємство Південна залізниця".

Відтак, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його страхового стажу за вказаний період.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 07.02.2018 у справі №275/615/17.

У спірному рішенні пенсійний орган як на підставу для відмови у перерахунку пенсії посилається на те, що до загального стажу період роботи з 04.04.1990 по 31.10.1997 врахувати не можливо, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві при звільненні, при цьому, відсутня інформація про зміну назви підприємства.

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підробок, у зв`язку з чим наведені вище доводи відповідача не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу з моменту призначення пенсії.

Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення/перерахунку пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Водночас матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні/перерахунку пенсії.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці або у довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у наданих документах.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 року у справі №300/8132/23 зазначив, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається саме на роботодавця, відсутність у трудовій книжці позивача запису про перейменування назви підприємства не може бути підставою для не зарахування періоду роботи позивача з 19.07.1991 по 21.11.1999 до загального страхового стажу позивача.

Так, з матеріалів справи встанволено, що позивачу пенсія по інвалідності 2 групи призначена 11.10.2024 згідно поданої заяви від 02.12.2024.

Заява про призначеня пенсії ОСОБА_1 розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Розглянушви заяву позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначено пенсію, про те не враховано періоди роботи в Вагонному депо Полтава Південної залізниці з 19.07.1991 по 21.11.1999 в повному обсязі, оскільки згідно запису 33 трдової книжки заявника прийнято на роботу 19.07.1991, наказ №76 від 18.07.1991 в /мовою оригіналу/ "Вагонноe депо Полтава Южной ордена Ленинажелезной дороги". Згідно запису трудової книжки № 6 заявника звільнено з роботи 21.11.1999, наказ № 60 від 21.11.1999, записи про звільнення з роботи скріплені відтиском печатки де зазначено назву підприємства Державне підприємство Південна залізниця Вагонне депо Полтава. Наявна розбіжність у назві підприємства при прийнятті та звільненні з роботи. У записах трудової книжки відомості про проведену реорганізацію не зазначені. Уточнююча довідка про реорганізацію до матеріалів ЕПС не долучена.

03 березня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи з 19.07.1991 по 31.12.1998, додатком до якої була довідка про перейменування підприємства від 28.02.2025 за №02-05/27, видана виробчним підрозділом "Вагонне депо Полтава".

Перерахунок пенсії проведено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у строки визначені статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме з 03.03.2025.

ОСОБА_1 21.04.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із скаргою за вх. №7097/Ф-1600-25 від 21.04.2025 щодо неврахування періоду роботи позивача з 19.07.1991 по 31.12.1998 саме з дати призначення пенсії.

Для з`ясування обставин не врахування вказаних періодів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслано лист від 25.04.2025 за вих. №1600-0306-9/32305 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про необхідність перегляду рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 .

Листом від 01.05.2025 за №0700-0303-9/24839 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зазначило про незгоду з необхідністю перегляду рішення про призначення пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

У межах спірних правовідносин, органом, що призначав пенсію по інвалідності та не врахував спірний період роботи позивача з 19.07.1991 по 31.12.1998 було саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не врахування періоду роботи позивача з 19.07.1991 по 31.12.1998 в Вагонному депо Полтава Південної залізниці під час призначення пенсії.

Враховуючи вищенаведене, в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відсутня протиправність щодо не врахування спірного період з моменту призначення пенсії, оскількви вказане питання розглядалось Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а тому отримавши заяву позивача про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням спірного періоду Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вірно провело перерахунок пенсії позивача з врахуванням періоду роботи позивача з 19.07.1991 по 31.12.1998 в Вагонному депо Полтава Південної залізниці з моменту звернення з відповідною заявою.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення позову підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі №440/7513/25 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 по справі № 440/7513/25 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова З.Г. Подобайло