Справа № 320/57547/24
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Грибан І.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вейп Хаус" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Вейп Хаус" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.04.2024 форми "С" № на суму 259 441,10 грн та форми "ПС" № на суму 1 020,00 грн.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 07 березня 2025 року позов задовольнив у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2024 Головним управлінням ДПС у м. Києві було видано наказ №2353-п про проведення фактичної перевірки.

На підставі вказаного наказу контролюючим органом проведено фактичну перевірку ТОВ "Вейп Хаус" (магазин) за адресою провадження діяльності: м. Київ, вул. Анни Ахматової буд. 32/8.

Результати перевірки оформлені Актом від 12.04.2024 № 31279/26/15/07/43944917, у висновках якого зазначено, що ТОВ "Вейп Хаус" порушено п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон Про РРО); ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України; ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України (КЗПпУ) від 10.12.1971.

На підставі Акту перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення форми «С» № від 29.04.2024 на суму 259441,10 грн та форми «ПС» № від 29.04.2024 на суму 1020,00 грн.

Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження й обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва й обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (підпункт 80.2.6 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки у випадках передбачених пунктом 81.1 статті 81 ПК України.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18 та від 04 вересня 2020 року у справі №821/1274/18.

Як зазначалось судом вище, 09.04.2024 Головним управлінням ДПС у м. Києві було видано наказ №2353-п про проведення фактичної перевірки

Із вищевказаного наказу вбачається, що правовою підставою для проведення фактичної перевірки податковим органом зазначено, зокрема, п.п. 80.2.2. ст.80, п.69.27 підрозділу 10 розділу "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 №5007-VI, також інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС.

Обґрунтування: доповідна записка управління фактичних перевірок від 08.04.2024 №706/26-15-07-07-00-12.

У постанові від 04.12.2018 у справі №820/4894/18 Верховний Суд дійшов висновку, що доповідна записка не може обґрунтовувати правомірність наказу (про призначення перевірки), оскільки, як встановлено судами, податковим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація, слугували підставою для прийняття спірного наказу. Так відсутня інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.

З огляду на зазначене, доповідна записка Департаменту аудиту податкового органу не містить інформацію, яка була б підставою для проведення фактичної перевірки, відповідно до норм статті 80 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі 804/8921/13-а, від 07.02.2020 у справі 640/15241/19.

Колегія суддів зазначає, що підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

Разом з тим наказі від 09.04.2024 №2353-п не вказано, яка інформація була отримана відповідачем щодо порушень з боку позивача, коли та ким така інформація була надана. Наказ на перевірку не містить будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом та які факти (порушення), встановлені попередньою перевіркою.

Видаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, зокрема, пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, однак не обґрунтував, які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки ТОВ "Вейп Хаус".

Колегія суддів враховує правову позицію, неодноразово висловлену як Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, так і у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №821/1157/16, від 05 лютого 2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі №807/242/14, згідно з якою, лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №804/12558/14, де зазначив, що у випадку незаконності перевірки прийнятий за результатами її проведення акт індивідуальної дії автоматично підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наказ про проведення фактичної перевірки прийнятий за відсутності підстав для його прийняття.

Щодо суті встановлених під час проведення фактичної перевірки порушень, колегія суддів зазначає наступне.

В Акті перевірки вказано, що ТОВ "Вейп Хаус" порушено п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Відповідно п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Також ця норма встановлює обов`язок для суб`єкту господарювання надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Згідно п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Натомість п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

При цьому у п. 85.1 ст. 85 ПК України вказано, що забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 09.04.2024 посадовими особами контролюючого органу був наданий запит № 1 від 09.04.2024, яким у позивача витребовувались наступні документи: накази про встановлення лімітів залишку готівки у касі розрахунку; касова книга підприємства, прибуткові та видаткові касові ордери, відомості на виплату грошей; авансові звіти; табеля обліку використання робочого часу; аналіз рахунків 301 та 372; накази про призначення на посаду посадових осіб та касирів; накладні на товар; ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (діюча та попередня); заяви-договір на встановлення (акт прийому-передачі) POS-терміналу.

Вказаний запит був вручений продавцю-консультанту товариства Княжищеву Є.О. 09.04.2024, який не наділений повноваженнями на отримання будь-яких запитів від контролюючих органів.

Суд першої інстанції проаналізувавши ч. 2, 4 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України. правильно зазначив, що директор товариства є єдиною уповноваженою особою, яка може отримувати запити без відповідної довіреності.

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу про порушення позивачем приписів п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме ненадання позивачем необхідних документів та як наслідок застосування відповідних санкцій, є передчасним.

Стосовно порушення порядку ведення обліку товарних запасів, слід зазначити наступне.

Під час перевірки контролюючим органом було виявлено неналежне ведення обліку наступного товару: рідина Gruff Ind. 10мл. 3.5% у кількості 32 од.; одноразова електрона сигарета Juucy S - кількості 35 од.; одноразова електрона сигарета HQD XXL - у кількості 8 од.; одноразова електрона сигарета HQD CuiveAir - у кількості 2 од.; одноразова електрона сигарета HQD MAXX - у кількості 22 од.; кардтрідж з рідоною Aris - у кількості 15 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR 1500 - у кількості 15 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR pi 7000 - у кількості 5 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR lowit 2500 - у кількості 20 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR BC 3000 - у кількості 13 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR BC 4000 - у кількості 13 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR BC 5000 - у кількості 8 од.; одноразова електрона сигарета ELFBAR BB 5000 - у кількості 10 од.; одноразова електрона сигарета WOUF - у кількості 16 од.; тютюн для кальяну "Element" - у кількості 41 од.; гліцерин Chaser - у кількості 26 од.; ароматизатор Chaser - у кількості 26 од.; нікобустер Chaser - у кількості 26 од.; рідина ВЛО - у кількості 8 од.; одноразова сигарета SAB 1500 - у кількості 35 од.; одноразова сигарета SAB 2500 - у кількості 82 од.; одноразова електрона сигарета H2 - у кількості 28 од.; кардтрідж Relax - у кількості 3 од.; одноразова електрона сигарета Juucy X Aroma King - у кількості 65 од.; одноразова електрона сигарета Veeba - у кількості 4 од.; кардтрідж для девайсу JUUL - у кількості 2 од.

Порушення обліку перерахованих товарів становило на загальну суму 214 820,10 грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи долучено передбачені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи, якими підтверджується факт придбання позивачем у контрагентів вказаного товару, зокрема: договори поставок, рахунки на оплату, платіжні інструкції, видаткові накладні, накладні вимоги на відпуск (внутрішне переміщення) матеріалів, картки рахунку, тощо.

Вказані документи первинного бухгалтерського обліку підтверджують факт придбання, переміщення та облік товару, та, як наслідок, спростовують висновок контролюючого органу про порушення позивачем положень п. 12 ст. 3 Закону.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 29.04.2024 на суму 259441,10 грн.

Окрім наведеного суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що Акт перевірки не містить в собі відомостей про посадову особу контролюючого органу, яка здійснила контрольну розрахункову операцію у магазині ТОВ "Вейп Хаус", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Анни Ахматової буд. 32/8, а також не містить в собі будь-яких письмових доказів з приводу законних джерел, з яких було профінансовано здійснення вказаної контрольної закупки. Не надано відповідачем також інформації стосовно звітування посадових осіб контролюючого органу про використання грошових коштів в межах проведення фактичної перевірки позивача під час здійснення контрольної розрахункової операції.

Згідно п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Жодних доказів повернення позивачу товару, придбаного за результатами відповідної закупки, зокрема, акта повернення, до матеріалів перевірки не долучено, що є порушенням положень п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

На переконання суду, ненадання відповідачем належних та достовірних доказів щодо дотримання обов`язкових умов для проведення перевірки позивача свідчить про порушення встановленої процедури здійснення такої, відтак не створює правомірних наслідків, що в свою чергу є достатньою правовою підставою для висновку про визнання протиправними оскаржуваних рішень, прийнятих контролюючим органом за наслідком цієї перевірки.

Порушення контролюючим органом процедури контрольної закупки під час проведення фактичної перевірки свідчить про те, що результати перевірки в частині висновків про порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" є необгрунтованими та такими, що не підтверджує факт реалізації 09.04.2024 у магазині позивача одноразової електронної сигарети «EIS BAR» 1500 «Disposable».

Враховуючи вищевикладене, а також порушення відповідачем процедури призначення та проведення фактичної перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: І.О. Грибан

А.Ю. Коротких