Справа № 200/2101/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року справа №200/2101/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 (повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року) у справі № 200/2101/25 (суддя в І інстанції Троянова О.В.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення вартості утримання на суму 22667,42 грн,

УСТАНОВИВ:

Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути вартістьі утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, що є підставою відшкодування особою витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, у розмірі 22667,42 грн. З метою відшкодування вказаних витрат відповідачу було направлено повідомлення № 309/07-2024 від 13.01.2025 про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення вказані витрати, проте конверт повернуто, оскільки зазначена на конверті остання відома адреса відповідача знаходиться на не підконтрольній Україні території та не обслуговується у зв`язку з відсутністю поштового зв`язку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач виконав всі залежні від нього дії для забезпечення Відповідача можливістю добровільно відшкодувати витрати на навчання.

ДонДУВС наголошує на тому, що станом на сьогодні на законодавчому рівні відсутній будь-який порядок оформлення відмови від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, а отже поняття «відмови» як такої є не визначеним.

У пункті 6 Порядку вказано, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку, проте законодавцем не наведено жодних характеристик такої відмови, а також того як вона має бути виражена та що може вважатися фактичною відмовою від виконання зобов`язання. Позивач вважає, що це є певного роду прогалиною у законодавстві, тобто частковою відсутністю правових норм, якими, виходячи з принципів права, мають бути врегульовані певні суспільні відносини.

ДонДУВС наголошує на тому, що добросовісно вжив усіх заходів передбачених чинним законодавством України, а саме Порядком №261 задля повідомлення Відповідача про обов`язок відшкодувати витрати.

Також позивач звертає увагу, що з моменту звільнення зі служби, тобто з липня 2022 року Відповідач не скористався жодним з механізмів для виконання свого зобов`язання та погашення заборгованості. Ним не було здійснено жодних спроб встановлення зв`язку з університетом, що свідчить про його ухилення від виконання відповідного зобов`язання.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, Донецький державний університет внутрішніх справ, у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

20 липня 2021 року ректором Донецького державного університету внутрішніх справ прийнято наказ №360 о/с про зарахування з 15.08.2021, зокрема ОСОБА_1 курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 081 «Право» за кошти державного бюджету.

06 липня 2022 року ректором Донецького державного університету внутрішніх справ прийнято наказ №285 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) рядового поліції ОСОБА_1 , курсанта навчального взводу №101/21-(П)-Б факультету №1, відрахувавши з університету 06.07.2022.

13 січня 2025 року Донецьким державним університетом внутрішніх справ складено повідомлення №309/7-2025 на ім`я ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання. В повідомленні зазначена сума, що підлягає відшкодуванню, а також реквізити розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Згідно довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 по 06.07.2022 навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ загальна сума складає 22667,42 грн, в т.ч. грошове забезпечення 1584,62 грн; речове забезпечення 10 683,28 грн; продовольче забезпечення 7 289,50 грн; медичне забезпечення 0,00 грн; комунальні витрати 3 110,02 грн.

У позові позивачем зазначено, що Контракт рядового поліції ОСОБА_1 втрачений і позивач не може надати його, в якості підтвердження укладеного договору в письмовій формі.

На виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2025 року Головне управління Національної поліції в Донецькій області надало до суду довідку про те, що надати копію контракту про здобуття освіти, укладеного між Донецьким державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області та ОСОБА_1 , неможливо, оскільки номенклатурні справи тимчасового зберігання, у т.ч. які містять контракти про здобуття освіти у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, сформовані до 24 лютого 2022 року, залишилися на тимчасово окупованій території.

Отже, фактична не сплата у добровільному порядку витрат на утримання слугувала підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580).

Частиною 1 статті 1 Закону №580 встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із частиною 1 статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до положень статті 72 Закону №580 професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно із положеннями частини 2 статті 74 Закону №580 підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до частини 4 статті 74 Закону №580 особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положенням частини 5 статті 74 Закону №580 визначено, що в разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

З огляду на вищевикладені норми суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач перебував на посаді публічної служби, а отже питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації такого правового статусу особи.

Стосовно дотримання порядку стягнення коштів у судовому порядку суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі Порядок №261).

Відповідно до пункту 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.

При цьому, згідно із положеннями пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Відповідно до пункту 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Згідно з пунктом 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Відповідно до пункту 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відтак, Порядком №261 встановлений порядок дій, які має вчинити керівник вищого навчального закладу з метою відшкодування витрат на навчання, а саме: видати особі, яка звільнена, під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів; та/або надіслати таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення; у разі не сплати протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд не приймає посилання позивача на те, що електронний лист повідомлення про відшкодування витрат пов`язаних із навчанням у закладі із специфічними умовами навчання, було надіслано відповідачу на електронну пошту, вказану в його анкеті кандидата на навчання.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для наступних висновків:

- обов`язок по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, виникає , зокрема, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку пов`язано із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі.

Верховний Суд неодноразово, в тому числі й у постановах від 30 серпня 2022 року в справі №480/8200/20, від 14 грудня 2022 року в справі №520/5837/2020, від 13 січня 2023 року в справі №440/2692/20, від 14 вересня 2023 року в справі №520/6175/19 та інших, акцентував увагу на тому, що за правилами положень статті 74 Закону №580-VIII та пункту 8 Порядку №261 право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Умовою для стягнення відшкодування у судовому порядку є сплив 30 діб з моменту отримання особою, яка звільнена, повідомлення про відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Тобто, відповідно до Порядку №261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.

Отже, судовим розглядом не встановлено факту отримання ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що строк добровільного відшкодування сплив.

Стосовно надання позивачем копії конверту, який адресовано ОСОБА_1 на адресу: Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район, провулок Ялтинський, буд 20, та який містить відтиск печатки Укрпошти і зазначено причини повернення - «територія окупована», суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що місцем реєстрації відповідача є Донецька обл., м. Маріуполь, Приморський район, провулок Ялтинський, буд 20.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, вся територія Маріупольського району за винятком с. Заїченко, с. Пікузи є тимчасово окупованою російською федерацією територією України з 05.03.2022.

Судом перевірено та встановлено, що на сайті АТ «Укрпошта» опублікована інформація про те, що відділення поштового зв`язку у м. Маріуполь тимчасово не функціонують. Така інформація є загальновідомою.

Отже, повідомлення про відшкодування витрат на навчання, направлене позивачем у січні 2025 року листом з міста Кропивницький Кіровоградської області на тимчасово окуповану територію (за місцем реєстрації відповідача), за умови не здійснення поштових пересилань на таку територію (загальна відома інформація), не може вважатися врученим ОСОБА_1 .

Встановлена Порядком №261 процедура, на думку суду, спрямована на повідомлення особи, яка звільняється, про наявність у неї обов`язку відшкодувати витрати на навчання, та надання часу для добровільного відшкодування відповідних витрат.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2017 р. №173, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 березня 2017 р. за №321/30189, затверджено Типову форму контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

В матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачем відповідного контракту.

Суд звертає увагу, накази про зарахування і відрахування відповідача та Анкета кандидата на навчання, а також наказ про призначення та проведення службового розслідування та Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими курсантами Донецького державного університету внутрішніх справ не можуть бути доказами існування договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки не містять в собі достовірних відомостей про укладання з відповідачем контракту.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладання з відповідачем контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та взяття останнім на себе зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються саме згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Суд також звертає увагу, що пунктом 2 розділу 3 Типової форми контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання взятих на себе зобов`язань за цим Контрактом у разі, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор), у випадках, передбачених законодавством.

З огляду на відсутність в матеріалах справи підписаного з відповідачем контракту та доказів на підтвердження того, шо останній був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі № 200/2101/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 27 листопада 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар