Справа № 160/8510/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/8510/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі №160/8510/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 077769 від 05 березня 2025 р.

В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на відсутність законних підстав для застосування штрафу, оскільки водій ОСОБА_1 в період часу, за який відсутні тахокарти, не працював.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 визначено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. В силу застереження п.6.1 Положення №340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Згідно з пунктом 6.4 Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Водій засобу, перевізником якого є позивач, був зобов`язаний мати та надати посадовій особі відповідача тахокарту або бланк підтвердження діяльності. Тахокарта фіксує відомості про режим праці та відпочинку водія, а бланк підтвердження діяльності містить інформацію про періоди, протягом яких водій не виконував роботу з керування транспортним засобом. Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що наявність у водія типових бланків відповідності до Додатку 3 до ЄУТР не є обов`язковим. Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерством транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385 встановлено, що водій використовує тахокарти кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом. При цьому, положення Інструкції з використання тахографів не передбачає використання бланків підтвердження діяльності водія, та в цілому не посилається на такий бланк. Разом з тим, у відповідності до п. 6.4. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності. Тобто, перевізник заповнює такий бланк за власним бажанням. При цьому, національне законодавство України чітко встановлює факт того, що водій зобов`язаний використовувати тахокарти тоді коли він керує транспортним засобом.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" (і.к 37375302) зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основний вид діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт, керівник Блохіна Валентина Юріївна.

20.01.2025р. о 12:30 на підставі направлення на рейдову перевірку від 17.01.2025р. № 001716 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Житомирській області на відрізку а/д Т0614,5 км Глибочиця Станишівка, проведено перевірку транспортного засобу марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричепом марки NARKO з номерним знаком НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , за результатом чого складено акт № АР 070227 від 20.01.2025р.

ТЗ марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричепом марки NARKO з номерним знаком НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Згідно акту перевірки № АР 070227 від 20.01.2025р. виявлено порушення: внутрішні вантажні перевезення вантажів транспортним засобом обладнаним аналоговим повіреним контрольним пристроєм тахографом без оформлення документів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а також порушення режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 . У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац третій частина 1 відсутні на момент перевірки щоденні реєстраційні листки (тахокарти) режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 в період з 23.12.2024 р. по 30.12.2024 р., з 01.01.2025 р. по 13.01.2025 р., та з 18.01.2025 р. по 19.01.2025 р., також відсутні бланки підтвердження діяльності водія за вказані періоди, чим порушено вимоги Наказів МТЗУ № 340 від 07.06.2010р., № 385 від 24.06.2010 р.; абз. 8 ч.1 відсутня перерва на відпочинок та харчування тривалістю не менше 45 хвилин після керування протягом 4 год. 30 хв. за 17.01.2025.

На підставі даних зафіксованих в акті перевірки № АР 070227 від 20.01.2025р. Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області 05.03.2025р. складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 077769 на суму 17000 грн., яку позивач оскаржив до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної постанови, оскільки прямої вказівки на заповнення бланку підтвердження діяльності водія у період його непрацездатності не є обов`язком, а є правом перевізника.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями. Згідно частини 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020 р. в адміністративній справі №823/1199/17 дійшов висновку, що приписи пункту «а» частини 1 статті 10 вказаної Конвенції є універсальними для будь-якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

У відповідності до зазначеної вище Конвенції Міністерство транспорту та зв`язку України наказом № 340 від 07.06.2010 затвердило Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106).

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно п. 6.1 Положення № 340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв (п. 1.5 Положення № 340).

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III (Закон № 2344-ІІІ) визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, перелік документів, наведений у статті 48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Пунктом 3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 (Інструкція № 385) визначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (Європейська угода щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом. Загальна кількість тахограм у водіїв має становити 29 (тобто за поточний день та попередні 28 календарних днів) згідно Поправки 6 до ЄУТР.

Непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ. При цьому Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2025 р. у справі №440/2336/23.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є перевізником, транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 обладнаний тахографом. Ці обставини сторонами не спростовані.

Під час перевірки у водія ТОВ "ТТК БЛОХІН ТРАНС" були відсутні тахокарти за період з 23.12.2024 по 30.12.2024, з 01.01.2025 по 13.01.2025, та з 18.01.2025 по 19.01.2025, а також відсутні бланки підтвердження діяльності водія за вказані періоди.

Позивач стверджував, що у зазначені дні водій ОСОБА_3 не працював, тому тахокарти відсутні, а заповнення бланку підтвердження діяльності водія не є обов`язковим для перевізника в силу приписів п. 6.4. Положення № 340.

Згідно цієї правової норми у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Колегія суддів звертає увагу, що за вимогами наведеного вище законодавства водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі заповненні тахокарти у кількості 29 одиниць. І хоча Положення № 340 дозволяє (а не зобов`язує) перевізника заповнювати бланк підтвердження діяльності, наявність такого бланку підтверджує відсутність тахокарт у водія за певні періоди.

Тобто, відповідальність перевізника наступає у разі відсутності у водія на момент перевірки щоденних реєстраційних листків (тахокарт) за поточний день і 28 попередніх календарних дні. Наявність бланку підтвердження діяльності за певні дні, в які водій не здійснював перевезення, дозволяє пояснити контролюючому органу відсутність заповнених тахокарт і, як наслідок, уникнути притягнення до відповідальності.

Колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2024 р. у справі № 600/3906/22-а дійшов висновку про те, що належним чином заповнені щоденні реєстраційні листи обліку робочого часу, бланк підтвердження діяльності водія, відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п. 6.1 Положення №340 та п. 3.3. Інструкції №385 повинні знаходитись у водія.

Суд першої інстанції визнав правомірним відсутність у водія ТОВ "ТТК БЛОХІН ТРАНС» у зазначені вище дати заповнених тахокарт, оскільки водій у ці дні не працював. Проте, на момент перевірки документи, які підтверджують обставину нездійснення перевезень (і, як наслідок, відсутність тахокарт), у водія були відсутні.

Також, як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскарженого рішення, суд першої інстанції застосував абзац 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в наступній редакції:

"За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.". (а.с. 203).

Станом на день прийняття спірної постанови (05.03.2025) абзац третій частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" мав наступну редакцію:

"За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.".

Таким чином, з 01.10.2021 (набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань здійснення габаритно-вагового контролю" № 1534-IX від 03.06.2021) відповідальність перевізника згідно абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" настає не за перевезення без оформлення документів, а за перевезення за відсутності документів на момент проведення перевірки. Тобто законодавцем фактично змінена диспозиція вказаної правової норми.

Суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин абзац 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в редакції, яка була чинна до 01.10.2021, що є порушенням норм матеріального права.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, застосування закону в редакції, яка втратила чинність, є підставами для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

У задоволенні адміністративного позову колегія суддів відмовляє з мотивів, наведених у цій постанові.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. в адміністративній справі №160/8510/25 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТК "БЛОХІН ТРАНС" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №077769 від 05 березня 2025 р. - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 листопада 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий