Справа № 380/9051/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/9051/25 пров. № А/857/34946/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В.

Судової-Хомюк Н.М.,

Розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 380/9051/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської Комісії Збройних Сил України про визнання рішення протиправним (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Кухар Н.А. у місті Львові у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Центральної військово-лікарської Комісії Збройних Сил України (далі ЦВЛК, відповідач) у якому просить:

- визнати рішення ЦВЛК, оформлене листом № 588/6/8697 від 07 квітня 2025 року, протиправним;

- зобов`язати відповідача прийняти нове рішення, яким пов`язати захворювання ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ), яке призвело до смерті, із захистом Батьківщини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що відповідач прийняв рішення без належної оцінки усіх медичних документів та обставин, зокрема без урахування факту участі ОСОБА_2 у бойових діях у зоні підвищеного ризику, що спричинило різке погіршення стану його здоров`я та стало безпосередньою причиною смерті. Вважає, що наявні захворювання мають прямий причинний зв`язок із виконанням завдань із захисту Батьківщини, а рішення відповідача є протиправним.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 травня 1992 року ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 28 від 02 лютого 2023 року старшого сержанта ОСОБА_2 призначеного наказом військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( по особовому складу) від 31.01.2023 № 35-РС на посаду головного сержанта командира танка танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України № 753 від 26 січня 2024 року ОСОБА_2 з 16 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, з 05 листопада 2023 року по 13 листопада 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно Витягу від 22.11.2023 з Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2023 в районі с. Преображенка, Пологівського району, Запорізької області було госпіталізовано командира 3 гранатометного відділення гранатометного зводу 3 механізованого батальйону старшого сержанта ОСОБА_3 , який скаржився на сильний біль у грудях. В подальшому при наданні первинної допомоги о 18.12 год. в с. Таврійське Запорізького району, Запорізької області, була зафіксована біологічна смерть останнього, діагноз Гострий коронарний синдром з елевацією ST, клінічна смерть. Кардіогений шок, тіло якого доставлено в морг КЗ ЛОР ЛОБСМЕ за адресою: АДРЕСА_1 . ІС ІПНП НОМЕР_3 від 16.11.2023.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21 листопада 2023 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з Витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 625 від 28 лютого 2025 захворювання старшого сержанта ОСОБА_2 «Гострий інфаркт передньої стінки міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність» (етиловий спирт в крові в кількості 2,4%), яке згідно військово-облікових документів, витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.12.2023№ 378, сповіщення № 315 (вих № 5832) від 14.11.2023 командира в/ч НОМЕР_2 , матеріалів службового розслідування (наказ командира в/ч НОМЕР_2 (з АГД) № 3536 від 13.11.2023), повідомлення начальника Львівського обласного бюро СМЕ від 03.04.2024 № 921 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікарського свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_5 від 16.11.2023 Львівського обласного бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21.11.2023, виданого Стрийським відділом державної РАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так пов`язані з проходженням військової служби.

Листом від 07.04.2025 № 588/6/8697 надано відповідь на адвокатську скаргу щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловіка позивача, колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , старшого солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (вх. №5192 від21.03.2025). Зазначається про те, що «За результатами опрацювання, наданих начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії (далі - 16 РВЛК), копій медичних та військово-облікових документів на засіданні військово-лікарської комісії 16 РВЛК від 28.02.2025 прийнято постанову про причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_3 , згідно вимог глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, зі змінами (далі - Положення). Постанову про причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_4 , оформлено протоколом засідання комісії 16 РВЛК від 28.02.2025 № 625, у формулюванні: Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Три витяги з протоколу засідання комісії НОМЕР_6 РВЛК надіслано на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 . В результаті розгляду наданої документації, встановлено, що причинний зв`язок за протоколом засідання комісії НОМЕР_6 РВЛК від 28.02.2025 №625 прийнято вірно, підстав для зміни зв`язку не встановлено».

Позивач вважаючи рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо про причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 протиправним, звернулася із вказаним позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).

За змістом частини першої статті 2 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до пункту 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно з пунктом 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

Відповідно до вимог підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення № 402).

Водночас, у відповідності до положення підпункту 2.4.5 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (підпункт 2.4.6 пункту 2.3 розділу I Положення № 402).

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 розділу І цього Положення).

Згідно підпункту 2.6.1 пункту 2.6 розділу І зазначеного Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою ВЛК, протоколом засідання ВЛК.

Як зазначалось вище, підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено право оскарження в судовому порядку рішень, постанов ЦВЛК.

Відповідно до пункту 3.1 розділу І Положення № 420 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.

Скарги до штатних ВЛК подаються в строк, визначений Законом України «Про звернення громадян» (пункт 3.2 розділу І Положення № 420).

Згідно з пунктом 3.3 розділу І Положення № 420 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України № 608 від 16.11.2016 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.

Пунктом 3.4 розділу І Положення № 402 встановлено, що у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.

Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.

У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.

Отже, за змістом вказаних норм у разі незгоди особи з постановою регіональної ВЛК вона має право оскаржити цю постанову, зокрема, до ЦВЛК. У разі якщо скарга військовослужбовця визнається ЦВЛК обґрунтованою, оскаржувана постанова переглядається. Якщо скарга визнається необґрунтованою, вона повертається військовослужбовцю з відповідними роз`ясненнями у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». У разі, коли за результатами розгляду скарги військовослужбовця оскаржувана постанова позаштатної ВЛК визнається обґрунтованою, скаржнику надається відповідне роз`яснення у формі листа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не згоден з висновком відповідача щодо залишення без змін причинного зв`язку захворювань та відмовою пов`язати його захворювання з захистом Батьківщини.

Обґрунтовуючи позов позивач стверджує, що захворювання виникли саме у період безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та захворювання у період безпосередньої участі у бойових діях досягло такого розвитку, що призвело до непридатності до військової служби, а тому причинний зв`язок таких захворювань має бути визначено як такий, що пов`язаний із захистом Батьківщини.

Так, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 року у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК. Для цього військовий комісаріат направляє в регіональну штатну ВЛК, на території якої проживає заявник, його заяву, медичні документи, які є в заявника або одержані військовим комісаріатом з цивільних (військових) лікувальних закладів, військовий квиток.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача, зокрема періоду його виникнення, оскільки означені питання є дискреційними повноваженнями ВЛК та інших спеціалізованих експертних установ. У межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям лікарів-членів різних ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та їх причинно-наслідкового зв`язку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2025 року у справі № 600/3273/22-а та від 26.02.2025 року у справі № 240/13173/22.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах апелянт фактично не погоджується із встановленим йому у свідоцтві про хворобу, висновком ЦВЛК про те, що його захворювання пов`язані із проходженням військової служби, а не захистом Батьківщини.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції, як і судом першої інстанції не встановлено допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду позивача та оформлення його результатів.

В даному випадку, позивачем не надано доказів, які б свідчили про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ЦВЛК, а факту порушення відповідачем цієї процедури в межах даної справи також не встановлено.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі № 380/9051/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк