Справа № 240/7662/25
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/7662/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 11.12.2024 №63 про відмову у призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст.55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати із 04.12.2024 пенсію із зниженням пенсійного віку на п`ять років, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Зокрема, позивач зауважує, що ним дотримано усіх законодавчих підстав для призначення йому пенсії.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслало до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідачем зауважено, що позивачу відмовлено в призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-XII, у зв`язку з тим, що місто Коростень відноситься до зони гарантованого добровільного відселення -3 зона, а надане позивачем посвідчення 4 категорії не відповідає місцю та періоду проживання, що відноситься до 3 зони.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області скористалося своїм правом на подання відзиву, у якому заперечило проти задоволення позову та вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області правомірними. Зокрема вказує, що згідно наданих документів станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання у зоні посиленого радіологічного контролю з 01.09.1986 по 08.12.1986, з 04.05.1987 по 22.11.1987 та з 30.12.1989 по 31.12.1992 становить 03 роки 09 місяців 27 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 5 років відповідно до Закону №796-XII.

Позивач не погоджуючись із доводами відповідачів подав відповідь на відзиви, вважає твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області абсолютно безпідставними, оскільки його місце проживання відповідає виданому посвідченню 4-ої категорії.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до посвідчення 4-ї категорії серії НОМЕР_1 від 27 лютого 2008 року.

04.12.2024 позивач звертався до відповідача із заявою, у якій просив призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку як особі, яка проживає і працює на територіях радіоактивного забруднення, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Листом від 17.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило заявника, що його звернення було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії від 11.12.2024. Рішення мотивоване тим, що до уваги не взято довідку №3063 від 27.11.2024 про періоди проживання в зоні радіоактивного забруднення, оскільки місто Коростень відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона). Надане посвідчення (4 категорії) не відповідає місцю та періоду проживання, що відноситься до 3 зони. Тобто, у зв`язку з невідповідністю періоду та місцю проживання з наданими документами.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV. Так, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст.55 Закону №796-XII.

Так, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, в примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ст.55 Закону №796-XII).

Аналіз вищевказаних правових норм обумовлює висновок, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

При цьому, суд вважає, що початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) в даному випадку не застосовується, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проживання та (або) роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю, з моменту аварії (26.04.1986 року) по 31 липня 1986 року.

За таких обставин у спірних правовідносинах зниження пенсійного віку має відбуватись у загальному порядку - проживання або робота у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 4 років та додатково 1 рік за 3 роки проживання.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі- Порядок 22-1).

За приписами підпункту 7 пункту 2.1. Порядку 22-1 документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради від 27.11.2024 №3063 позивач, постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 в періоди: з 26.04.1986 по дата зняття відсутня; з 04.05.1987 по 1987; з 24.01.2001 по теперішній час. В селищі Мирний, Коростенського району проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_2 з 04.05.1987 по 24.01.2001, що також підтверджується відміткою в паспорті.

Суд бере до уваги довідку видану Поліським ліцеєм Ушомирської сільської ради від 02.12.2024 №01-24/143, яка підтверджує, що позивач в період 01.09.1976 по 27.06.1986 здобув повну загальну середню освіту в Поліський середній школі ім. П.Ф. Жмаченка, яка знаходиться в с.Поліське Коростенського району.

Переліком населених пунктів віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ УРСР від 23.07.1991 №106 встановлено, що с.Мирний Коростенського району та с.Поліське Коростенського району відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, місто Коростень - до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно з постановою ВРУ №1915-111 від 13.07.2000 с.Мирний включено в межі міста Коростень, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

За доводами відповідачів, проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 3 роки 9 місяців 27 і не дає права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

До періодів проживання/роботи не зараховано: період з 26.04.1986 по 31.08.1986, оскільки у вищезазначеній довідці №3063 про проживання відсутня дата зняття з реєстрації; період військової служби з 23.11.1987 по 29.12.1989 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 23.11.1987, оскільки відсутня інформація, щодо дислокації військової частини на територіях радіоактивного забруднення; період трудової діяльності в російській федерації з 13.01.1987 по 20.04.1987. При визначенні періодів проживання на забрудненій території до уваги не взято також довідку №01-24/143 від 02.12.2024, оскільки довідки навчальних закладів не передбачені абзацами 5, 6 підпункту 7 пункту 2.1 Порядку 22-1, щодо визначення факту проживання на забрудненій території. Пояснення свідків, які долучені до адміністративного позову, щодо підтвердження факту проживання на забрудненій території в електронній пенсійній справі відсутні.

Матеріалами справи встановлено, що в період з 13.01.1987 по 20.04.1987 позивач працював на підприємстві в російській федерації, що підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_3 , в період з 23.11.1987 по 30.12.1989 був призваний до служби в Радянській армії, про що міститься запис в трудовій книжці та підтверджується воєнним квитком НОМЕР_2 .

Згідно з пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сусідами позивача засвідчується, що він в 1987 році їздив на заробітки до російської федерації, але приїхав назад до України в с. Мирний Коростенського району в кінці квітня цього ж року. В листопаді 1987 року його було призвано до лав Радянської Армії та після служби позивач знову повернувся до свого попереднього місця проживання.

Варто зазначити, що Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 дійшов висновку, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Отже, підсумовуючи викладене, дослідивши всі наявні докази в справі позивачем підтверджено період проживання/роботи зоні посиленого радіологічного контролю: з 26.04.1986 по 27.06.1986 - період навчання в Поліський середній школі ім. П.Ф. Жмаченка відповідно до довідки 02.12.2024 №01-24/143 та відповідно до довідки від 27.11.2024 №3063 в даний період відсутня дата зняття з реєстрації позивача; з 01.09.1986 по 08.12.1986 - період роботи на Коростенському щебеневому заводі Главстройпрома Мінтрансстроя СРСР, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_3 та довідкою від 02.12.2024 №272; з 04.05.1987 по 22.11.1987, з 01.01.1990 по 24.01.2001 - періоди проживання в с. Мирний Коростенського району, засвідчується записами в трудовій книжці, довідкою від 27.11.2024 №3063 та довідкою від 02.12.2024 №273. до уваги не взято періоди з 13.01.1990 по 20.04.1987 - період роботи в російській федерації, з 23.11.1987 по 30.12.1989 - період служби в Радянській армії.

Враховуючи викладене, позивачем не підтверджено період його постійного проживання станом на 01.01.1993 не менше 4-ох років у зоні посиленого радіологічного контролю, з огляду на що право на зниження пенсійного віку на 5 років у позивача відсутнє.

Разом з тим, суд враховує, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Однак, вважає за необхідне вказати, що вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії. Однак, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку, відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.

Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача про не підтвердження позивачем факту постійного проживання станом на 01.01.1993 не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю та відсутність у нього права на зменшення пенсійного віку.

Проаналізувавши встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що у позивача відсутні умови, які є необхідними для прийняття відповідачами рішення про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а відтак Управління правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський р-н, Полтавська обл., 36000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

27.11.25