Справа № 487/5645/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 р. № 487/5645/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Величка А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених статтями 268-273 Кодексу адміністративного судочинства, у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаЗаводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006,
провизнання протиправною та скасування постановивід 01.08.2025 року ВП № 78746644,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заводського відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2025 ВП № 78746644.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що оскаржувана постанова державного виконавця від 01.08.2025 за адресою місця реєстрації (проживання) не надсилалася та не надходила, тому постанова не набрала законної сили та відповідно до частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня її пред`явлення. При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не взято до уваги той факт, що при обробці постанови Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті не було надано підтвердження отримання постанови особою, з якої стягуються кошти, тобто було порушено право особи на захист і справедливий суд, що є незаконним, та не повинно було прийматись виконавчою службою до виконання.

Відповідач надав відзив до суду просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне.17.01.2023 постанову за № 00002722 від 15.12.2022, що є виконавчим документом, боржник оскаржив до Заводського районного суду м. Миколаєва. 23.06.2025 року Заводський районний суд м. Миколаєва вирішив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови № 00002722 від 15.12.2022 - відмовити. Станом на день подання заяви про примусове виконання рішення, штраф за постановою № 00002722 від 15.12.2022 не було сплачено позивачкою, та апеляційна скарга на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва не надходила.

01.08.2025 року було відкрито виконавче провадження №78746644 з примусового виконання виконавчого постанови № 00002722 виданої 15.12.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті про стягнення штрафу у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 68000.00 грн. Копія постанови від 01.08.2025 про відкриття виконавчого провадження №78746644 направлена рекомендованою кореспонденцією за них. №91140/20.11-34/3 від 05.08.2025 на адресу боржника а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 067 відповідно до якого 13.08.2025 лист з постановою про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) вручено одержувачу.

01.08.2025 оку відповідно до вимог статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, головним державним виконавцем Підлепнюком В.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 299,00грн.

01.08.2025 року відповідно до вимог статей 3, 27, Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем ПІдлепнюком В.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6800,00 грн.

06.08.2025 головним державним виконавцем, керуючись статтями 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено для виконання банкам учасникам електронного документообігу, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

22.09.2025 на електрону адресу відповідача надійшло повідомлення стягувача у особі Державної служби України з безпеки па транспорті про часткову сплату штрафу, зі змісту якого встановлено що боржником частково сплачено суму штрафу у розмірі 34 000,00 грн. 19.09.2025 року.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що перебувають на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що перебувають на таких рахунках.

Документального підтвердження або повідомлення що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом та інші відомості щодо походження коштів' або їх цільове призначення від банківської установи не надходили.

Постанова державного виконавця про арешт коштів була прийнята банківською установою до виконання.

Доводи позивача щодо того, що державний виконавець повинен був з`ясувати день повідомлення боржника є безпідставними, необгрунтованими та не підтверджені жодними доказами, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такого обов`язку державного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» однією з вимог до виконавчого документу є дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 №> 2129-ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін до судового засідання.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залучення до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

У судовому засіданні в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, так як предметом спору у справі є саме визнання протиправними дії державного виконавця з приводу відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 00002722 від 15.12.2022 року, а не правомірності самої постанови винесеної Державною службою України з безпеки на транспорті за заявою якою відкрито виконавче провадження.

У судовому засіданні сторони підтримали свої доводи, позивач просив позов задовольнити, відповідач в задоволенні позову відмовити.

Дослідив докази, суд встановив:

Старшим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Підлепнюк В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 78746644 на підставі постанови №00002722 від 15.12.2022 винесеної Державним департаментом нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 68000 гривень, тобто за вчинення правопорушення яке мало місце 20 жовтня 2022 року о 15 год. 17 хв. на а/д Н-23 2 км. + 998 м. Кіровоградська область, зафіксовано транспортний засіб DAF ТЕ 95 XF ДНЗ НОМЕР_1 відповідальна особа допустила рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів зазначених в п.22.5 ПДР України навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 15,4% (6,163 тони) відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Копія постанови від 01.08.2025 про відкриття виконавчого провадження №78746644 направлена рекомендованою кореспонденцією за них. №91140/20.11-34/3 від 05.08.2025 на адресу боржника а саме: 54038, м. Миколаїв, вул. Генерала Олекси Алмазова, 59. кв. З що підтверджується трекінгом поштового відправлення №067 відповідно до якого 13.08.2025 лист з постановою про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) вручено одержувачу.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документу регулюються статтею 4 Закону №1404-VIII, відповідно до частини першої якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідачем відкрито виконавче провадження та належним чином не було повідомлено позивача, судом до ваги не береться тому, що вказана постанова від 01.08.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78746644 направлялася рекомендованою кореспонденцією за вих. №91140/20.11-34/3 від 05.08.2025 на адресу боржника а саме: АДРЕСА_2 ,вказане підтверджується трекінгом поштового відправлення №067 відповідно до якого 13.08.2025 лист з постановою про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) вручено одержувачу.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Закон не містить норми, що встановлює безпосередньо обов`язок виконавця перевірити інформацію про місцезнаходження або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) сторін виконавчого провадження.

Якщо інформація про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, що міститься у виконавчому документі, не викликає сумнівів в її достовірності, виконавець не має підстав для перевірки цієї інформації.

З урахуванням викладеного, у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати, що зазначені у виконавчому документі відомості про місце (фактичного) проживання позивача були недостовірними і вимагали додаткової перевірки та/або не могли вважатися місцем проживання/перебування для цілей визначення місця виконання рішення за правилами частини першої статті 24 Закону №1404-VIII.

З огляду на вказані обставини також відсутні підстави вважати, що примусове виконання не було «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування позивача, унаслідок чого були порушені права позивача як учасника виконавчого провадження.

01.08.2025 року відповідно до вимог статті 42 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, головним державним виконавцем Підлепнюком В.В., винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 299,00грн.

01.08.2025 відповідно до вимог статей 3, 27, Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Підлепнюком В.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6800,00 грн.

06.08.2025 керуючись статтями 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копію якої направлено для виконання банкам учасникам електронного документообігу, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження

22.09.2025 року на електрону адресу відділу надійшло повідомлення стягувача у особі Державної служби України з безпеки па транспорті щодо часткової сплати штрафу, зі змісту якого встановлено що боржником частково сплачемо суму штрафу у розмірі 34000,00 грн. 19.09.2025 року.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено зако Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що перебувають на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що перебувають на таких рахунках.

Документального підтвердження або повідомлення що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом та інші відомості щодо походження коштів' або їх цільове призначення від банківської установи не надходили.

Постанова державного виконавця про арешт коштів була прийнята банківською установою до виконання.

Доводи позивача щодо того, що державний виконавець повинен був з`ясувати день повідомлення боржника є безпідставними, необгрунтованими доказами, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такого обов`язку державного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» однією з вимог до виконавчого документу є дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 № 2129- ІХ, який набрав чинності з 26.03.2022, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом.

Позивач всупереч ст.77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів, шо спірна постанова є протиправною, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір відповідно до ст.139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 143, 241 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54006 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 01.08.2025 року ВП № 78746644 - відмовити.

2. Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Величко