Справа № 320/60362/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року № 320/60362/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Діски А. Б.,

за участі секретаря судового засідання - Мирончук Д.Р.,

представника позивача - Куліди А. А.,

представника відповідача - Статкевича Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сковорода Інвест" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сковорода Інвест", звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №2.

Свої позовні вимоги обгрунтовує як процедурними порушеннями податкового органу, так і безпідставністю висновків по суті акта перевірки. Позивач заперечує законність призначення та проведення спірної перевірки з огляду на відсутність передбачених законом підстав для проведення перевірки позивача; порушення відповідачем принципу ризик-орієнтованого підходу до призначення/проведення перевірок - неврахування відповідачем усіх доречних обставин (позитивна динаміка із сплати податків, податкова інформація щодо діяльності/показників звітності позивача тощо); порушення відповідачем строків давності за законом, а також витребування документів терміни/строки зберігання яких минули.

Крім того вказує, що податковий кредит позивача підтверджений визначеними кодексом (як необхідними і достатніми для вказаної мети) документами зареєстрованими податковими накладними. Акцентує увагу на тому, що в Податковому кодексі України (далі ПК України) відсутні положення щодо невизнання показників звітності у якості наслідку ненадання документів, а тому вважає, що вимоги відповідача висуваються не на підставі і не в порядку встановленому законом.

Також зазначає, що відповідач ставить під сумнів можливість сторін договору оренди узгодити зміни умов такої оренди, а саме переглянути «ціну» оренди з метою надання знижки щодо послуг, які не могли бути використані у повному обсязі з огляду на обставини війни. При цьому відповідач не має будь-яких претензій щодо фактичних обставин, суті/дійсності операцій позивача, зокрема, визначеної «ціни» оренди як до, так і після перегляду/надання знижки. Позивач вважає означену позицію відповідача очевидно безпідставною, адже вона базується на свавільному тлумаченні відповідачем положень цивільного законодавства та не враховує те, що дії позивача щодо змін «ціни» оренди обумовлені виключними обставинами, зокрема, невизначеністю війни, зверненнями контрагентів з визначенням надання знижки щодо «ціни» оренди у якості умови подальшої співпраці.

Ухвалою від 27.12.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечує.

Вказує, що ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» відібрано Головним управлінням ДПС у м. Києві для включення до плану-графіка документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, як платника податків, який має на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, наступні критерії: - рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі; - дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази.

Відповідно до даних розрахунку критеріїв відбору платників податків за результатами діяльності платників податків за 2021 рік, за показниками звітності за той же рік, рівень сплати з податку на прибуток у галузі «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна» має значення у розмірі 1,31 %. Проаналізувавши податкову декларацію з податку на прибуток ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» за 2021 рік (№ від 09.03.2022) контролюючий орган в порядку передбаченому податковим законодавством визначив, що дохід ТОВ «СКОВРОДА ІНВЕСТ» за 2021 рік становить 242093943 грн. (рядок 01) та податок на прибуток (ПП) у розмірі 0 грн. (сума рядків 06, 06.1, 08, 10, 12, 15). Тобто, рівень сплати податку на прибуток платника за 2021 рік становить 0,00 % (РС ПП = (ПП/Д)*100), що є нижчим ніж загальний рівень сплати податку на прибуток підприємств у галузі у розмірі 1,31 %.

При цьому рівень сплати податку на прибуток ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» за три квартали 2023 року, розрахований відповідно показників задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2023 року, яка подана 08.11.2023 за реєстраційним №, становить 0,0 % (РС ПП = (0/126217249)*100). Тобто, позитивна динаміка зі сплати податку на прибуток у ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» відсутня, оскільки задекларований податок на прибуток за 2021 рік 0,00%, за 2023 0,00%.

Крім того відповідач вказує, що згідно фінансової звітності малого підприємства за 2021 рік, яка подана 07.03.2022 за реєстраційним №, ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» задекларовано наступні показники: - у рядку 1125 дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду у розмірі 10457,0 тис.грн; - у рядку 1615 поточну кредиторську заборгованість за товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду у розмірі 1354,8 тис.грн. Отже, дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази. Співвідношення дебіторської та кредиторської заборгованості за операціями з придбання та продажу товарів, робіт, послуг стосується безпосередньо операційної діяльності суб`єктів господарювання, що відповідає достатнім умовам визначення цього критерію ризику.

Відповідачем звертається увага, що під час проведення перевірки контролюючим органом надано запити про надання копій документів. На такі запити ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» пояснення та відповідні копії підтверджуючих документів надано не в повному обсязі, а саме ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» до перевірки не надано жодного документу на підставі яких відображено в податковій та фінансовій звітності доходи та витрати підприємства, а також податковий кредит та податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.07.2017 по 31.03.2021, про що складено Акт про ненадання до перевірки ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» регістрів бухгалтерського обліку та підтверджуючих документів зазначених в запиті від 27.06.2024 №2 від 02.07.2024 № 5662/Ж6/26-15-07-02-05. Керуючись положеннями пункту 44.6 статті 44 ПК України контролюючий орган дійшов висновку про відсутність у ТОВ «СКОВОРОДА ІНВСЕСТ» документів на час складення звітності.

Під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» безпідставно проведено коригування наданих послуг, які проводилися в наступних періодах після підписання актів наданих послуг та, відповідно, відображення сум наданих послуг в складі доходів. Перегляд ціни після підписання актів приймання-передачі наданих послуг, якщо орендар прийняв послуги без будь-яких застережень, оплатив, а згодом виявив, що вартість оренди завелика та бажає повернути частину її вартості, не допускається. Отож, відсутні правові підстави для перегляду цін вже після підписання актів приймання-передачі послуг. Перевіркою встановлено, що сторони повністю виконали свої зобов`язання: орендодавцем послуги надані, а орендар зазначені послуги прийняв та оплатив за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаними без жодних зауважень актами приймання-передачі послуг. При цьому обсяги та вартість послуг оренди, відображена в актах, підписаних орендарем та орендодавцем відповідає умовам укладених договорів оренди. Під час підписання акту приймання-передачі послуг орендар не викладав недоліків та зауважень стосовно ціни оренди чи інших умов, про наявність відповідних недоліків не повідомляв.

Відповідно, неправомірні коригування доходів призводять до заниження (зменшення) сум податкових зобовязань з податку на додану вартість, про що безпосередньо зазначено в наданих до перевірки Актах кригування послуг, графа «сума ПДВ». Таким чином, ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» порушено п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 с. 187. Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 180 385 грн., в т.ч. за серпень 2022 на суму 45 092 грн., листопад 2022 на суму 14 336 грн., лютий 2023 на суму 1 120 957 гривень.

Крім того відповідач зазначає, що зупинення строків, що передбачене абзацом першим підпункту 69.36 пункту 69 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не стосується строків давності нарахування податкових зобов`язань та штрафних санкцій, а стосується строків давності проведення податкових перевірок та строків зберігання документів та інформації. Так, абзацом другим підпункту 69.36 пункту 69 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що для платників податків продовжуються строки зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 статті 44 цього Кодексу, на період зупинення відліку строку давності, передбаченого абзацом першим цього підпункту. Відповідні положення були враховані контролюючим органом під час винесення спірних податкових повідомлень рішень. І у розрахунку податкового зобов`язання та штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення №2 від 30.08.2024 зазначено, що до грошових зобов`язань за 2017 рік (звітний податковий період) податковим органом виявлено, однак не нараховано податкових зобов`язань з податку на прибуток на загальну суму 45 081 405 гривень. Такі дії контролюючого органу відповідають приписам податкового законодавства, оскільки перевірка ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» проводилася у червні 2024 року, а відповідні зміни до законодавства були внесені 30.06.2024 року, то податковий орган вважає, що ним правомірно перевірено період з 01.07.2017 по 31.03.2024 звітний рік та не нараховано податкових зобов`язань за 2017 рік, оскільки чинним законодавство стосовно нарахування податкових зобов`язань та штрафних санкцій більше не зупинено строк, а тому контролюючий орган, хоч і може проводити перевірку з 01.01.2017 року, однак нараховувати податкові зобов`язання та штрафні санкції контролюючий орган може лише починаючи березня 2018 року.

Позивачем були подані додаткові пояснення щодо обставин діяльності товариства.

Ухвалами суду, занесеними до протоколу судового засідання від 24.02.2025, клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви було залишено без розгляду, поновлено строк для подання відповіді на відзив та відмовлено у залишенні її без розгляду, закрито підготовче провадження по справі, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні.

У поданій відповіді на відзив позивач вважає відзив необґрунтованим та таким, що фактично зводиться до відтворення акту перевірки без врахування змісту позовної заяви. Вказує, що за положеннями п. 69.35-2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України підставою для включення до Плану-графіку є: «дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази». Отже, враховуватись повинна «дебіторська заборгованості» та «кредиторська заборгованість». У випадку позивача сума всіх рядків фінансової звітності за 2021 рік з прямою згадкою «дебіторської заборгованості» складає 46231,5 тис. грн. У той же час, сума всіх рядків фінансової звітності за 2021 рік з прямою згадкою «кредиторської заборгованості» складає 81493,7 тис. грн. Тобто, кредиторська заборгованість позивача перевищує дебіторську заборгованість, а тому згаданий вище критерій ризиковості не застосовний. Проте, податкові органи вдались до виокремлення лише «зручних» для себе показників фінансової звітності, а саме рядків 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» та 1615 «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги». Позивач наголошує, що застосування до позивача такого критерію ризиковості як «дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази» є наслідком відвертої маніпуляції з показниками звітності позивача за відсутності будь-якого нормативного обґрунтування.

Відповідачем не надано належного обґрунтування згаданого ним рівня сплати податку у відповідній галузі, зокрема, обґрунтованого розрахунку рівня сплати податку у відповідній галузі та порядку його визначення, як і не надано жодного документального підтвердження з цього приводу. Крім того, відповідачем не надано доказів повноважень щодо визначення такого показника.

Крім того позивач наголошує, що відповідач у відзиві фактично стверджує про наявність у позивача безумовного обов`язку щодо надання всіх запитуваних контролюючими органами документів. В той же час, положеннями ст. 44 ПКУ передбачається обов`язок з надання документів, які пов`язані з предметом перевірки. Тобто, обов`язок з надання документів не є абсолютним/безумовним. Позивач переконаний, що відповідачем помилково визначено предмет перевірки (у частині строків проведення перевірки).

Позивач звертає увагу на те, що означені відповідачем положення п. 102.9 ПКУ та п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ згадують про зупинення лише певних строків давності (без чіткого визначення конкретних строків давності та згадкою «крім випадків, передбачених цим Кодексом»). Позивач переконаний, що згадані строки давності не стосується строків давності щодо права проведення та визначення грошових зобов`язань за п. 102.1 ПКУ. Також позивач звертає увагу на недоречність посилання відповідача на п. 69.36 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, адже такі зміни набули чинності лише 01.08.2023 та не можуть мати ретроактивної дії.

Позивачем було подано додаткові пояснення щодо строків зберігання документів і вплив цього фактору на можливі строки проведення документальних перевірок.

Крім того позивачем та відповідачем надавались додаткові письмові пояснення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Головним управлінням ДПС в м. Києві проведено перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2024.

За результатом перевірки складено Акт №91214/Ж5/26-15-07-02-05-03/35250849 від 24.07.2024, яким, крім іншого, встановлено порушення п. 44.1, 44.3, 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в загальній сумі 23334761 грн.

На підставі акта перевірки від 24.07.2024 складено, податкове повідомлення-рішення №2 від 30.08.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 22986746 гривень, з яких 18389397 гривень податкових зобов`язань та 4597349 гривень штрафних санкцій.

Позивач скористався процедурною адміністративного оскарження вказаного рішення. За результатом розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №2 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 77.1 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

На підставі п. 77.2 ст. 72 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок та підстави формування плану-графіку податкових перевірок регулюється Податковим кодексом України та Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України 02.06.2015 №524 (далі Порядок №524).

Законом України від 09.11.2023 № 3453-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок» внесені зміни до Кодексу, зокрема до порядку формування та коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків.

Так, відповідно до вимог підпункту 69.35-2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що з 1 грудня 2023 року по 31 грудня 2024 року включно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2023 та 2024 роки можуть бути включені, зокрема, інші платники податків, які на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, відповідають хоча б одному з таких критеріїв:

рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників єдиного податку;

рівень сплати податку на додану вартість на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі. Цей критерій не поширюється на платників податків, у яких операції з вивезення товарів за межі митної території України становлять 25 і більше відсотків загального обсягу постачання та одночасно рівень сплати податку на прибуток становить не менше 50 відсотків рівня сплати податку на прибуток у відповідній галузі;

дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази;

загальна сума витрат, відображених у податковій декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального річного доходу, задекларованого у такій декларації, за умови що сума загального річного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності, становить 10 мільйонів гривень і більше;

нарахування та/або виплата податковим агентом - юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати в розмірі менше середньої заробітної плати у відповідній галузі у відповідному регіоні (за основним місцем обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику).

При формуванні плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2024 рік враховуються показники позитивної динаміки:

- рівнів сплати податку на прибуток та податку на додану вартість по відповідній галузі за дев`ять місяців 2023 року. Після настання граничних строків для подання річної звітності враховуються показники за 2023 рік. У разі якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, враховуються показники за попередній рік;

- рівнів нарахування та/або виплати податковим агентом - юридичною особою доходів у вигляді заробітної плати за дев`ять місяців 2023 року.

Після настання граничних строків для подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за четвертий квартал 2023 року враховуються показники за чотири квартали 2023 року.

Передбачені підпунктом 69.35-2 рівні сплати відповідного податку по галузях сформовані на основі показників за підсумками 2021 календарного року, публікуються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. При цьому для цілей підпункту 69.35-2 галузь визначається за видами економічної діяльності на рівні класу згідно з КВЕД 009:2010.

Відповідач стверджує, що ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» відібрано Головним управлінням ДПС у м. Києві для включення до плану-графіка документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, як платника податків, який має на основі показників, сформованих за підсумками 2021 календарного року, за наступними критеріями: - рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі; - дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази.

Щодо показника, за яким дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази, суд зазначає наступне.

Даний показник розраховується на підставі Фінансової звітності малого підприємства, а саме Балансу станом на 31.12.2021.

Як зазначає відповідач, згідно фінансової звітності малого підприємства за 2021 рік, яка подана 07.03.2022 за реєстраційним №, ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» задекларовано наступні показники:

- у рядку 1125 дебіторську заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду у розмірі 10457,0 тис.грн;

- у рядку 1615 поточну кредиторську заборгованість за товари, роботи, послуги на кінець звітного періоду у розмірі 1354,8 тис.грн. Отже, дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази.

При цьому, суд зауважує, що ПК України не містить посилання, що показник кредиторської та дебіторської заборгованості обраховується лише за показником "товари роботи, послуги". Дебіторська заборгованість - це сума, що підлягає сплаті підприємством за товари та послуги, які вже поставлені клієнту, але не оплачені. У Балансі дебіторська заборгованість обліковується у рядках 1125, 1135, 1155. Кредиторська заборгованість - це сукупність боргів суб`єкта господарювання (підприємства, установи, фізичної особи-підприємця) перед іншими суб`єктами. У балансі кредиторська заборгованість обліковується у рядках 1610, 1615, 1620, 1621, 1625, 1630, 1690.

Відповідачем не обґрунтовано належним чином підстав для вибіркового врахування сум лише заборгованості за продукцію, товари, роботи, послуги для висновків про те, що дебіторська заборгованість перевищує кредиторську заборгованість більше ніж у два рази, з огляду на відсутність нормативно-правового обґрунтування застосованої податковим органом методології обрахунку. А тому вказаний критерій для включення ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» до плану-графіка документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік враховано податковим органом необгрунтовано.

Що стосується критерію за яким рівень сплати податку на прибуток на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується позивачем, рівень сплати податку на прибуток позивачем на 50 і більше відсотків менший, ніж рівень сплати податку у відповідній галузі.

Позивач зазначає, що такий показник виник у зв`язку з тим, що у товариства ще з 2014-2015 років виникло від`ємне значення з податку на прибуток, який поступово зменшується, що свідчить про наявну позитивну динаміку.

Проте, такі доводи позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги підпункту 69.35-2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України містять імперативну норму і не ставлять можливість застосування такого критерію в залежність від причин несплати податку чи сплати в меншому розмірі. Саме такі причини і мають входити до предмету перевірки.

При цьому суд критично ставиться до доводів позивача про неврахування наявності позитивної динаміки зі сплати позивачем податків, пов`язаних із заробітною платою, оскільки матеріали справи не містять даних щодо показників позитивної динаміки рівнів нарахування та/або виплати позивачем доходів у вигляді заробітної плати за 2023 рік.

Отже, оскільки дані, наявні у податкового органу, свідчили про відповідність ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» одному з критеріїв, визначеному п.п. 5 підпункту 69.35-2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про безпідставність його включення до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2024 рік.

Щодо строків давності проведення перевірки та здійснення податковим органом нарахувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи контролюючим органом з 27.06.2024 по 17.07.2024 проведено документальну перевірку скаржника щодо дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 31.03.2024 та щодо дотримання вимог законодавства щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2024.

За наслідком проведення перевірки контролюючим органом здійснено донарахування грошових зобов`язань, зокрема, з податку на додану вартість з березня 2018 року по лютий 2023 року.

Враховуючи приписи статей 49 та 102 ПК України граничний термін подання податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року - 20.04.2018, тому перебіг 1095-денного строку, передбаченого пунктом 102.1. статті 102 ПК України, почався 21.04.2018.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 №533-IX, що набрав чинності 18.03.2020, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 52-2.

Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень», у редакції Закону №533-IX, на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Згодом Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 №591-IX, який набрав чинності 29.05.2020, до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України внесено зміни та слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Отже, законодавець шляхом внесення змін до ПК України запровадив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок (крім чітко визначеного переліку видів перевірок) на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширення на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупинив строки передбачені статтею 102 ПК України.

Таким чином, звичайний перебіг строків давності тривав до 17 березня 2020 року включно.

24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України. З метою приведення податкового законодавства вимогам воєнного стану Верховною Радою України 15.03.2022 прийнято Закон України №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон №2120-ІХ), що набув чинності з 17.03.2022, яким дію пункту 52-2 на період дії воєнного, надзвичайного стану було зупинено.

Разом із зупиненням дії пункту 52-2 Законом №2120-ІХ статтю 102 ПК України було доповнено пунктом 102.9 такого змісту: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Таким чином, починаючи з 17.03.2022 набули чинності положення податкового законодавства, яким зупинено перебіг строків, передбачених статтею 102 ПК України, вже у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України.

Згодом Законом України №3219-IX від 30.06.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі Закон №3219), що набув чинності 01.08.2023, пункт 102.9 статті 102 виключено.

При цьому цим же Законом №3219 розділ XX «Перехідні положення» доповнено підпунктом 69.36 наступного змісту: «Для контролюючого органу та платників податків зупиняється відлік строку давності щодо документальних планових та позапланових перевірок, які не передбачені підпунктами 69.2-1 та 69.35 цього пункту.

Для платників податків продовжуються строки зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 статті 44 цього Кодексу, на період зупинення відліку строку давності, передбаченого абзацом першим цього підпункту».

У період чинності положень підпункту 69.36 пункту 69 ПК України, у редакції Закону №3219, ТОВ «Сковорода Інвест» не підпадало під дію підпунктів 69.2-1 та 69.35 пункту 69 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

А тому перебіг строку давності щодо повивача все ще було зупинено.

У подальшому Законом України №3453-ІХ від 09.11.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок», що набув чинності 08.12.2023, внесено зміни в абзац перший підпункту 69.36 пункту 69 ПК України та викладено в наступній редакції: «Для контролюючого органу та платників податків зупиняється відлік строку давності щодо документальних планових та позапланових перевірок, які не проводяться згідно з підпунктами 69.2-2, 69.35-1 та 69.35-2 цього пункту».

Отже з огляду на викладене, у періоді з дати поновлення строку давності для проведення перевірки 08.12.2023 по закінчення періоду, за який проводилась планова перевірка 31.03.2024 115 календарних днів.

Решта строку давності становить: 1095 календарних днів - 115 календарних днів = 980 календарних днів.

Суд звертає увагу, що з огляду на вимоги ст. 102 ПК України, податкове законодавство не встановлює конкретного строку для реалізації права контролюючого органу на проведення документальних планових перевірок, а лише у пункті 102.1 статті 102 ПК України встановлює, що контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Водночас, з дня початку перебігу 1095-денного строку щодо податку на додану вартість за березень 2018 року - 21.04.2018 до моменту його зупинення - 17.03.2020 пройшло 697 днів.

З огляду на викладене, зважаючи, що позивачем рішення податкового органу про призначення перевірки не оскаржується, позивачем було допущено податковий орган до перевірки, а донарахування грошових зобов`язань з податку на додану вартість з березня 2018 року по лютий 2023 року було здійснено в межах строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про визнання протиправним спірного податкового повідомлення-рішення з цих підстав.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що з огляду на вимоги статті 84 ПК України, зважаючи, що спір у справі №320/26043/24 стосується індивідуальної податкової консультації №1991/ІПК/99-00-07-06-01 від 12.04.2024, а не предмету перевірки, у податкового органу був відсутній обов`язок щодо зупинення перевірки.

Щодо виявлених в ході перевірки порушень.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» та ТОВ «ЛР Поділ Плаза» було укладено договори оренди від 28.03.2012 № 193332 з додатками, від 27.04.2018 № 270418-1 з додатками та договір про користування місцями для паркування від 31.10.2019 № 31/10-2, на підставі яких позивачем передано ТОВ «ЛР Поділ Плаза» офісні приміщення та паркомісця, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Спаська, 30.

Договором про внесення змін № 2 від 15.02.2023 до Договору оренди від 27.04.2018 № 270418-1 було внесено зміни, зокрема, п. 6.1.1 ст. 6 "Орендна плата" викладено в новій редакції з 01.09.2022. Згідно з ним ретроспективно переглянуто розмір орендної плати на період з 01.09.2022 по 31.12.2022, а також з 01.01.2023 до 31.10.2023 та встановлено новий розмір орендної плати з 01.11.2023.

З огляду на досягнення згоди між сторонами діючого Договору оренди №270418-1 від 27.04.2018 позивач провів коригування 15.02.2023 за попередні періоди: вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року на загальну суму 6 725 743,50 грн (у т.ч. ПДВ 1 120 957,26 грн).

10.08.2022 пунктом 1 Договору про внесення змін № 8 до Договору оренди №193332 від 08.03.2012 п. 6.1 та 6.2 ст. 6 "Орендна плата" викладено в новій редакції з 01.07.2022. Згідно з ним ретроспективно переглянуто розмір орендної плати на період з 01.07.2022 по 31.12.2022.

Зазначене призвело до проведення 10.08.2022 коригувань за попередній період - липень 2022 року - на суму 270 549,86 грн (у т.ч. ПДВ 45 091,64 грн).

11.11.2022 згідно з п. 1 Додаткової угоди № 5 від 11.11.2022 до Договору про користування місцями для паркування сторони погодили анулювання нарахувань, проведених за період з 01.08.2022 до 30.09.2022 щодо плати за користування місцями для паркування та плати за надання передбачених договором послуг з нагляду (відеоспостереження) за автотранспортом. Також згідно з п. 2 вказаної Додаткової угоди ретроспективно - з 01.10.2022 - плата за користування місцями для паркування та плата за надання передбачених договором послуг з нагляду (відеоспостереження) за автотранспортом не нараховується.

Зазначене призвело до проведення 11.11.2022 коригувань за попередні періоди: серпень, вересень, жовтень 2022 року на загальну суму 86018,20 грн (у т.ч. ПДВ 14 336,36 грн).

За висновками податкового органу позивачем було порушено п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з ПДВ у серпні 2022 року, листопаді 2022 року та лютому 2023 року на загальну суму 1180385 грн внаслідок проведення коригувань вже наданих послуг оренди в наступних періодах, тобто після підписання актів наданих послуг та відображення в бухгалтерському обліку послуг з оренди приміщень та паркомісць.

Вказані вище порушення ГУ ДПС обґрунтовує тим, що умови наданих до перевірки Договору оренди №193332 від 28.03.2012, Договору оренди № 270418-1 від 27.04.2019 та Договору про користування місцями для паркування № 31/10-2 від 31.10.2019 не містять положень, на підставі яких можливе зменшення ціни орендної плати за попередні періоди.

Відповідно до вимог п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Суд зазначає, що податковий орган у акті перевірки вказує, що товариством з огляду на вимоги ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України неправомірні коригування доходів від надання послуг оренди призводять до заниження (зменшення) сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Варто зазначити, що згідно вимог п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з укладенням ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» додаткових угод з ТОВ «ЛР Поділ Плаза» на виконання вимог п. 192.1 ст. 192 ПК України, позивачем було подано на реєстрацію розрахунки коригування, зауважень у податкового органу щодо вказаних розрахунків коригувань відповідно до вимог чинного законодавства не було, та їх було зареєстровано податковим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

При цьому суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на вимоги ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, оскільки укладені між сторонами додаткові угоди, як станом на час проведення перевірки, так і станом на час прийняття судом рішення є чинними, недійсними не визнавались. Доказів зворотнього відповідачем не надано.

З огляду на викладене, у податкового органу були відсутні підстави для донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень 2022 року в сумі 45092 грн, за листопад 2022 року в сумі 14336 грн, за лютий 2023 року в сумі 1120957 грн, та, відповідно, штрафних санкцій в сумі 11273 грн, 3584 грн, 280239 грн.

Крім того, як вбачається з акту перевірки, перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з березня 2018 року по березень 2021 року встановлено його заниження за січень 2018 на суму 256 927 грн., лютий 2018 на суму 230 082 грн., березень 2018 на суму 681 952 грн., квітень 2018 на суму 259 531 грн., травень 2018 на суму 563 088 грн., червень 2018 на суму 824 432 грн., липень 2018 на суму 247 007 грн., серпень 2018 на суму 237 627 грн., вересень 2018 на суму 788 659 грн., жовтень 2018 на суму 348 776 грн., листопад 2018 на суму 372 766 грн., грудень 2018 на суму 878 741 грн., січень 2019 на суму 431 634 грн., лютий 2019 на суму 328 535 грн., березень 2019 на суму 761 285 грн., квітень 2019 на суму 307 783 грн., травень 2019 на суму 499 938 грн., червень 2019 на суму 669 177 грн., липень 2019 на суму 410 785 грн., серпень 2019 на суму 150 570 грн., вересень 2019 на суму 905 902 грн., жовтень 2019 на суму 232 851 грн., листопад 2019 на суму 342 996 грн., грудень 2019 на суму 859 957 грн., січень 2020 на суму 225 632 грн., лютий 2020 на суму 328 213 грн., березень 2020 на суму 803 669 грн., квітень 2020 на суму 213 440 грн., травень 2020 на суму 225 493 грн., червень 2020 на суму 709 176 грн., липень 2020 на суму 133 299 грн., серпень 2020 на суму 233 063 грн., вересень 2020 на суму 227 138 грн., жовтень 2020 на суму 867 878 грн., листопад 2020 на суму 312 928 грн., грудень 2020 на суму 895 793 грн., січень 2021 на суму 378 634 грн., лютий 2021 на суму 350 014 грн., березень 2021 на суму 447 657 гривень.

Під час проведення перевірки контролюючим органом надано запити про надання копій документів. Оскільки ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» до перевірки не надано жодного документу, на підставі яких відображено в податковій та фінансовій звітності доходи та витрати підприємства, а також податковий кредит та податкові зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.07.2017 по 31.03.2021 податковим органом складено Акт про ненадання до перевірки ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» (код 35250849) регістрів бухгалтерського обліку та підтверджуючих документів зазначених в запиті від 27.06.2024 №2 від 02.07.2024 № 5662/Ж6/26-15-07-02-05.

Позивачем у відповідь на зазначений запит було надано лист від 01.07.2024 вих. № 01/07/24-1, в якому з посиланням на вимоги ст. 102 ПК України, вважає відсутнім обов`язок з надання документів за періоди, які, на його думку, виходять за межі періоду дозволеного до перевірки з 01.07.2017 по 31.12.2021.

Щодо інших документів позивачем зазначено про надання їх уповноваженим особам ГУ ДПС у м. Києві.

Представник відповідача у додаткових поясненнях вказав, що контролюючий орган під час проведення перевірки здійснює перевірку правомірності нарахованих платником податків податкових зобов`язань на підставі бухгалтерських та первинних документів. При цьому первинні документи складаються щодо конкретних контрагентів, у той же час у даних бухгалтерського обліку фіксуються дані про всі вчинені господарські операцію. Для того, щоб здійснити перевірку конкретних первинних документів контролюючому органу необхідно встановити, які господарські операції відображені платником у його бухгалтерському обліку та щодо яких контрагентів. Однак у даній справі позивачем не було надано до первірки жодного документа (ні бухгалтерського, ні первинного) за період з липня 2017 по березень 2021 року.

Суд зазначає, що з огляду на встановлені судом обставини дотримання податковим органом вимог передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, в частині періоду, за який проводилась перевірка, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про відсутність обов`язку щодо надання документів за період, за який позивачу донараховано грошове зобов`язання.

Отже, враховуючи імперативні приписи пункту 44.6 статті 44 ПК України контролюючим органом правомірно зроблено висновок щодо відсутності у ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» документів на час складання звітності за період з березня 2018 року по березень 2021 року.

При цьому судом не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на те, що податковий кредит позивача підтверджений визначеними кодексом документами зареєстрованими податковими накладними, що є достатнім для вказаної мети, а в Податковому кодексі України відсутні положення щодо невизнання показників звітності у якості наслідку ненадання документів.

Згідно вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК України.

Отже, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку.

Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.

Ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18 (касаційне провадження № К/9901/16292/19), від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15 (касаційне провадження № К/9901/26364/18), від 09 липня 2021 року у справі № 823/1609/15 (касаційне провадження № К/9901/28188/18).

Суд зазначає, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку.

Ураховуючи вищезазначене, під час проведення перевірки позивач повинен був надати усі документи, які стосуються її проведення.

Відтак, оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений пунктом 44.7 статті 44 ПК України, в контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної в нього податкової інформації щодо задекларованих ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» сум податкового кредиту та визнати ці суми непідтвердженими документально.

При цьому пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у справі №826/27811/15.

Також безпідставними є доводи позивача щодо термінів зберігання документів, оскільки на запит податкового органу позивачем було відмовлено у їх наданні не з підстав відсутності таких документів чи їх знищення. Більше того, представник позивача в судовому засіданні зазначав, що такі документи будуть надані податковому органу у разі встановлення рішенням суду у справі № 320/26043/24 наявності права податкового органу на перевірку по таких періодах.

Крім того, відповідно до п. 123.1. ст. 123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 123.2. ст. 123 ПК України діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, необхідною умовою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення у випадку, визначеному пунктом 23.2 статті 123 ПК України, є доведення умислу.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач не мав можливість виконати свої обов`язки як платник податків відповідно до вимог Податкового кодексу України, втім, жодного первинного бухгалтерського документа, що стали підставою для перенесення даних до податкового обліку та відображено в податкових деклараціях з ПДВ за період з березня 2018 року по березень 2021 року позивачем не надано, що свідчить про недотримання позивачем положень п.п.16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3. п. 44.6 ст. 44 ПК України.

З огляду на викладене, контролюючим органом доведено обставини, які свідчать, про те що позивач цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, тому ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» правомірно притягнуто до фінансової відповідальності, як за умисно вчинене податкове правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 123.2 статті 123 цього ПК України.

З огляду на викладене, з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві, у суду відсутні підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Згідно вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина третя).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням вказаних вимог закону, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений згідно платіжної інструкції № 196 від 29.11.2024 судовий збір у розмірі 1944 грн.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 181845,00 грн.

За змістом статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначено частиною п`ятою статті 134 КАС України. При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 01.02.2024 №2-1/2-2024, ордер серія АІ №1943785, акт приймання-передачі від 21.01.2025, рахунок-фактуру №5 від 21.01.2025, банківську виписку з рахунку про підтвердження оплати за наданні послуги за 22.01.2025, акт приймання-передачі від 22.05.2025, рахунок-фактуру №45 від 22.05.2025, банківську виписку з рахунку про підтвердження оплати за наданні послуги за 23.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Як убачається з акту приймання-передачі наданих послуг за 21.01.2025 без номера, Адвокатське об`єднання «КМП» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сковорода Інвест» склали акт про те, що відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №2-1/2-2024 від 01.02.2024 на замовлення Довірителя Об`єднанням було надано професійну правничу допомогу у судовій справі №320/60362/24 щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 30.08.2024 №2. До зазначених робіт було залучено учасника Об`єднання, адвоката Куліду А. А., яким було здійснено роботи та витрачено наступну кількість годин:

підготовка позовної заяви про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 30.08.2024 №2, включаючи формування правової позиції, аналіз судової практики та підготовку додатків до позовної заяви, включаючи їх завірення перед поданням до суду, виготовлення копії для відповідача та подача позовної заяви до суду. (вказаний документ був поданий нарочно до Київського окружного адміністративного суду 12.12.2024 р.) (15,6 год. - 74880,00 грн.); та супутні витрати, які пов`язані з підготовкою до подачі позовної заяви (225,00 грн.)

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг за 22.05.2025 без номера, Адвокатське об`єднання «КМП» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Сковорода Інвест» склали акт про те, що відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №2-1/2-2024 від 01.02.2024 на замовлення Довірителя Об`єднанням було надано професійну правничу допомогу під час супроводження у Київському окружному адміністративному суді судової справи №320/60362/24 щодо скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 30.08.2024 №2. До зазначених робіт було залучено учасника Об`єднання, адвоката Куліду А. А., яким було здійснено роботи та витрачено наступну кількість годин:

підготовка відповіді на відзив, включаючи аналіз аргументів позивача та їх спростування (вказаний документ був поданий нарочно до Київського окружного адміністративного суду 18.02.2025 р.) (3,9 год. 18720,00 грн.);

підготовка додаткових пояснень щодо обставин діяльності позивача, включаючи підготовку додатків у кількості близько 20 томів (вказаний документ був поданий нарочно до Київського окружного адміністративного суду 18.02.2025 р.) (9,0 год. 43200,00 грн.);

підготовка участь у судовому засіданні, яке відбулось 24 лютого 2025 року (2,4 год. 11520,00 грн.);

підготовка додаткових пояснень щодо строків (попередньо термінів) зберігання документів і вплив цього фактору на можливі строки проведення документальних перевірок (вказаний документ був поданий через «Електронний Суд» 08.04.2025 р.) (4,3 год. 20640,00 грн.);

підготовка участь у судовому засіданні, яке відбулось 14 квітня 2025 року (2,6 год. 12480,00 грн.);

супутні витрати (направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта») (180,00 грн.)

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому вказано, що розмір заявлених до відшкодування судових витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та завищеним. Зазначив, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувають окрім справи №320/60362/24 також справи №320/60327/24 та №320/60701/24 до того ж відповідача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, прийнятих на підставі одного й того ж акта перевірки №91214/Ж5/26-15-07-02-05-03/35250849 від 24.07.2024 та основаних на тих же епізодах податкових правопорушень (ненадання документів/ безпідставна зміна ціни в договорах у частині, що вже була виконана). Таким чином, змістовно дані справи нічим не відрізняються та мають однакові епізоди податкових правопорушень, підтверджуються одними й тими ж доказами. Всі вищезазначені справи містять ідентичні докази. Також, відповідач зазначає, що загальна сума витрат у трьох ідентичних справах фактично становить 416 670 гривень та є неспівмірною у порівнянні зі складністю справи, а також враховуючи, що по трьом справам позивачем здійснювалася підготовка одних і тих же документів та пояснень.

Відповідач з викладеними доводами/ вимогами представника позивача не погоджується та вважає, що для задоволення заяви підстав немає.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи (пункт 1); чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункт 2); поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо (пункт 3); дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (пункт 4).

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Ці критерії також застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд враховує, що надані представником позивача документи складають значний обсяг. Представник позивача брав участь в судових засіданнях. Представником позивача складались та подавались заяви по суті справи та додаткові пояснення.

Водночас суд враховує, що предметом оскарження є податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 22986746,00 грн.

Суд вважає завищеними витрати на підготовку та подання позовної заяви, відповіді на відзив та додаткових пояснень, оскільки, як вбачається з КП «ДСС» позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Сковорода Інвест» подано три позовні заяви (справи №320/60362/24, №320/60327/24 та №320/60701/24) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.08.2024.

Варто зазначити, що подані позовні заяви та відповіді на відзив у зазначених справах містять схожі доводи та аналогічні підстави, оскільки податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі одного й того ж акта перевірки №91214/Ж5/26-15-07-02-05-03/35250849 від 24.07.2024.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем у справах №320/60362/24, №320/60327/24 та №320/60701/24 містяться ідентичні докази.

Крім того, подані додаткові пояснення від 18.02.2025 та додаткові пояснення щодо строків (попередньо термінів) зберігання документів від 08.04.2025 у справі, яка розглядається судом, щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 30.08.2024 №2 також були подані/долучені позивачем в той же день і до справи №320/60327/24. Зазначені додаткові пояснення від 08.04.2025 долучені до справи №320/60327/24 через систему «Електронний Суд» і є ідентичними з поданими додатковими поясненнями у справі №320/60362/24.

Підготовка зазначених вище документів не забрала багато часу у позивача, оскільки містять подібні доводи та документи, які уже були підготовлені та надані (одночасно) до суду по інших справах.

Разом з тим, варто зазначити, що підготовка копії позовної заяви для відповідача не може відноситись до надання правничої допомоги.

Крім того, суд зазначає, що час, витрачений на підготовку проєкту позовної заяви є завищеним і з огляду на попереднє оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення та подання заперечень на акт перевірки, оскільки містить аналогічні доводи та аргументи, викладені у позові, скарзі та запереченнях до ДПС України.

Перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, враховуючи подане відповідачем клопотання щодо зменшення розміру судових витрат, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, часткове задоволення позовних вимог, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 11675 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сковорода Інвест" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.08.2024 №2 в частині збільшення грошового зобв`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 1180385 грн та 295096 грн за штрафними санкціями.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сковорода Інвест" (вул. Спаська, 30, м. Київ, б. 70, 04070, ) витрати на оплату судового збору в розмірі 1944 грн. та 11675,00 грн. витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.