Справа № 280/7169/25
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року Справа № 280/7169/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа 1), Міністерство оборони України (далі - Міноборони України, третя особа 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), дружині ОСОБА_3 ;

зобов`язати відповідача виплатити грошове забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 дружині ОСОБА_3 .

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві підкреслює, що відповідач вчиняє грубу бездіяльність щодо розгляду заяви та призначення виплат протягом тривалого часу тим самим знущається над позивачем, яка потерпає не лише від моральних страждань, а й ще не має достатньо коштів для існування та утримання неповнолітніх дітей, в зв`язку з втратою годувальника родини. Вважає, що відповідачем грубо порушується ст. 6 Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, які зникли безвісти за особливих обставин», де Держава гарантує матеріальне забезпечення членам сімей військовослужбовців, без необхідності звернення до суду. Зауважує, що з січня 2025 року та станом до сьогодні відповідачем не завершено службове розслідування, щодо факту зникнення ОСОБА_2 , що могло б стати підставою для звернення до суду про оголошення померлим чоловіка позивача та отримання родиною одноразового грошового забезпечення. Однак, нажаль, відповідачем навіть не розпочато виплату грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20.08.2025 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем було усунуто.

Ухвалою судді від 25.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 08.09.2025 через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзиви на позовну заяву (вх. №44644, №44645), у якому пояснює, що від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла заява ОСОБА_3 щодо виплати грошового забезпечення її зниклого безвісті чоловіка - ОСОБА_2 . Вказана заява була розглянута та задоволена, а саме відповідно до п. 2 розділу І протоколу №6/25 засідання комісії щодо розгляду виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей захоплених у полон або заручників, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (безвісті зниклих) військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2025 прийнято рішення, зокрема: виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, належні старшому солдату ОСОБА_2 , який зник безвісті 01 січня 2025 року, його дружині, ОСОБА_3 за період з 01.01.2025 до 01.02.2025. Вказує, що в подальшому з 01 лютого 2025 року набрали чинності зміни до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких змінились умови та порядок нарахування та виплат грошового забезпечення для осіб, які отримували грошове забезпечення на підставі п.4, 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 та ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні нового пакету документів для отримання вищезгаданих виплат. Новий пакет документів також був розглянутий та задоволений ВЧ НОМЕР_1 , а саме відповідно до п. 8 розділу 2 протоколу №16/25 засідання комісії щодо розгляду виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей захоплених у полон або заручників, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (безвісті зниклих) військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2025 прийнято рішення, зокрема: виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, належні старшому солдату ОСОБА_2 , який зник безвісті 01 січня 2025 року, 16.6%-його дружині, ОСОБА_3 , 16,6%-його доньці, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) через їх представника, ОСОБА_3 , згідно наданих платіжних реквізитів, з 01.02.2025. Виходячи з вищенаведеного, вважає, що протиправної бездіяльності не вчиняв, діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України, в зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

10.09.2025 від представника третьої особи 2 через систему «Електронний суд» надійшли пояснення щодо позову або відзиву (вх. №45206), у яких із посиланням на приписи Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, наголошує, що згідно з письмовим відзивом ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що відповідно до п. 2 розділу І протоколу № 16/25 засідання комісії щодо розгляду виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей захоплених у полон або заручників, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (безвісті зниклих) військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2025 та п. 8 розділу 2 протоколу № 16/25 засідання комісії щодо розгляду виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей захоплених у полон або заручників, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (безвісті зниклих) військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2025 грошове забезпечення та додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, належні старшому солдату ОСОБА_2 , який зник безвісті 01 січня 2025 року призначено особам, які мають на неї право.

У свою чергу, представником позивача до матеріалів справи через систему «Електронний суд» долучена відповідь на відзив (вх. №45488 від 10.09.2025), у якій додатково зауважує, що позивачка при зверненні до суду із вказаним позовом не отримала жодних коштів від відповідача та не мала навіть інформації щодо прийнятого чи не прийнятого рішення про виплату. Також звертає увагу суду на той факт, що відповідач не зазначає у відзиві на позовну заяву про наявну заборгованість за відповідні періоди з 01.01.2025 по 01.09.2025, що є беззаперечним фактом і підтверджується випискою з розрахункового рахунку позивача, який вона зазначала при зверненні із заявою про виплату.

Ухвалою суду від 30.10.2025 витребувано від ВЧ НОМЕР_1 докази про нарахування та виплату грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця - ОСОБА_2 його дружині - ОСОБА_3 , починаючи з 01.01.2025, для повного з`ясування фактичних обставин справи.

Проте, від відповідача на виконання вимог вказаної ухвали суду жодних доказів не надходило.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 30.08.2018 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.12.2024 № 364 ОСОБА_2 призначений на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , ВОС -100915А/658, та вважався таким, що з 27.12 2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

15.01.2025 позивач отримала сповіщення сім`ї № С3/402 про те, що старший солдат ОСОБА_2 стрілець-санітар 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважається зниклим безвісти 01.01.2025 під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Українка Покровського району Донецької області.

В зв`язку з цим, позивач звернулась з відповідною заявою про зникнення безвісти її чоловіка 01.01.2025 в ході виконання ним бойового завдання, поблизу населеного пункту Українка Покровського району Донецької області до відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яким 15.01.2025 відкрито кримінальне провадження № 0000057 за ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України та надано витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також 15.01.2025 позивачем через ІНФОРМАЦІЯ_2 була подана заява до ВЧ НОМЕР_1 з усіма належними документами до неї щодо виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх.

28.01.2025 до відповідача було направлено адвокатський запит про надання інформації щодо результат розгляду заяви позивача, а також повторно направлену заяву про виплату позивачу грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 з усіма належними документами до неї, на який 12.02.2025 отримано лист ВЧ НОМЕР_3 від 10.02.2025 № 613/3187, у якому повідомлено про доручення Міноборони України щодо розгляду адвокатського запиту до відповідача від 28.01.2025, яке передано на розгляд ВЧ НОМЕР_3 . По суті порушених у запиті питань надано наступну інформацію повідомлено про відсутність надходження документів до ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати належного грошового забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_2 , а також зазначено про необхідність подання відповідної заяви на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 з додаванням визначеного переліку документів через відповідача.

10.03.2025 до ВЧ НОМЕР_1 представником позивача направлено адвокатський запит про причини невиплати позивачу грошового забезпечення, як дружині військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 01.01.2025, за період з дня його зникнення по теперішній час.

Згідно з листом від 14.03.2025 №ф/2712, отриманим представником позивача 21.03.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_3 , було повідомлено про направлення заяви позивача до відповідача засобами спеціального зв`язку з супроводом від 17.02.2025 вихідний №ф/1483.

27.03.2025 представником позивача отримано лист ВЧ НОМЕР_3 від 18.03.2025 №613/6139, у якому повідомлено про те, що дружина зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 подала заяву та необхідні документи для отримання грошового забезпечення до посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 - 17.02.2025 за вих. № Ф/1483. Однак, згідно з доповіддю посадових осіб відповідача станом на 18.03.2025, зазначений пакет документів до ВЧ НОМЕР_1 не надходив.

02.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВЧ НОМЕР_1 та Міноборони України направлено адвокатські запити про причини невиплати ОСОБА_3 грошового забезпечення, як дружині військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який зник безвісти 01.01.2025, за період з дня його зникнення по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслав лист від 06.05.2025 за №ф/4851 про направлення заяви до ВЧ НОМЕР_1 повторно засобами СЕДО від 23.04.2025 за №138/2005, проте від ВЧ НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 06.05.2025 жодного повідомлення, щодо прийнятого рішення про сплату або відмову у сплаті грошового забезпечення не надходило.

13.06.2025 до ВЧ НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та Міноборони України направлено адвокатські запити з вимогою провести службове розслідування та притягнути винних осіб до відповідальності, у разі встановлення бездіяльності посадових осіб, щодо невиплати позивачці грошового забезпечення, як дружині військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який зник безвісти 01.01.2025, за період з дня його зникнення по теперішній час, а також надіслано витяг про відсутність судимостей позивача.

21.07.2025 позивач отримала відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що станом на 17.07.2025 інформації з ВЧ НОМЕР_1 про призначення чи відмову у виплаті ОСОБА_3 грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надходило.

Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 дружині ОСОБА_3 , позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 2 Закону №2011-XII установлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За змістом пункту 6 статті 9 Закону №2011-XII (в редакції від 04 травня 2024 року, тобто чинної станом на час зникнення чоловіка позивача безвісти) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх визначав механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі -військовослужбовці).

Пунктами 4, 5, 6 Порядку №884 було унормовано, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Законом №3995-ІХ (набрав чинності з 20 січня 2015 року, введено в дію з 01 лютого 2025 року) пункт 6 статті 9 Закону №2011-XII викладено в новій редакції:

«За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.».

На виконання положень абзацу восьмого пункту 6 статті 9 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 15.04.2025 №449, якою вніс зміни, зокрема у постанову Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти», виклавши Порядок №884 у новій редакції.

Згідно з пунктом 1 Порядку він визначає механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - визначені особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пунктом 6 Порядку №884, серед іншого, визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється:

особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;

у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);

у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.

У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям: виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.

Суд наголошує, що разом із відзивом на позовну заяву ВЧ НОМЕР_1 надано витяг із протоколу №16/25 засідання комісії щодо розгляду виплати грошового забезпечення та інших належних коштів членам сімей захоплених у полон або заручників, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (безвісті зниклих) військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 від 17.06.2025, в якому зазначено про прийняте рішення, зокрема: виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, належні старшому солдату ОСОБА_2 , який зник безвісті 01 січня 2025 року, його дружині, ОСОБА_3 за період з 01.01.2025 до 01.02.2025; виплатити грошове забезпечення та додаткову винагороду, збільшену до 100000 грн, належні старшому солдату ОСОБА_2 , який зник безвісті 01 січня 2025 року, 16.6%-його дружині, ОСОБА_3 , 16,6%-його доньці, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) через їх представника, ОСОБА_3 , згідно наданих платіжних реквізитів, з 01.02.2025.

Разом із цим, згідно з випискою по картковому рахунку позивач за період з 01.01.2025 по 01.09.2025 не отримала жодної виплати і відповідачем на вимогу суду не надано жодного підтвердження такої виплати, окрім прийнятого рішення від 17.06.2025, що можна вважати бездіяльністю щодо належного виконання зобов`язання перед дружиною безвісти зниклого захисника Батьківщини стосовно проведення виплати грошового забезпечення.

Судом враховано, що наявність у позивача права на грошове забезпечення безвісти зниклого ОСОБА_2 відповідачем не заперечується та ним визнано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_3 1 з 01.01.2025 щомісячного грошового забезпечення та інших видів виплат належних зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 згідно пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням внесених змін Законом України №3995-ІХ від 08.10.2024, є протиправною.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 01.01.2025 щомісячне грошове забезпечення та інші види виплат, належних зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 , згідно з пунктом 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням внесених змін Законом України №3995-ІХ від 08.10.2024.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Згідно із частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_3 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 .

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд.6, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати з 01.01.2025 ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення та інших видів виплат, належних зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з пунктом 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.02.2025 щомісячне грошове забезпечення та інші види виплат, належні зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з пунктом 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та з урахуванням внесених змін Законом України №3995-ІХ від 08.10.2024.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак