Справа № 440/5151/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 р. Справа № 440/5151/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 року (ухвалене суддею Слободянюк Н.І.) в справі № 440/5151/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив: визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.04.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. №11/22, довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. №11/23 та протоколу загальних зборів медичного стоматологічного кооперативу "Улибка" від 13.03.1989 р.; наказ №1 від 14.03.1989 р. про призначення ОСОБА_1 головою медичного стоматологічного кооперативу "Улибка"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області прийняти та здійснити перерахунок пенсії з врахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.04.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. №11/22, довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. №11/23 та протоколу загальних зборів медичного стоматологічного кооперативу "Улибка" від 13.03.1989 р.; наказ №1 від 14.03.1989 р. про призначення ОСОБА_1 головою медичного стоматологічного кооперативу "Улибка".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 р. частково задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2025 р. з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі «Улибка» Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 з урахуванням проведених виплат; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що позивач з 26.12.2016 р. по 17.01.2022 р. перебував на обліку як отримувач пенсії по інвалідності (2 група, загальне захворювання), з 18.01.2022 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

27.12.2024 р. позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії з урахування заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. відповідно до довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. №11/22, від 26.06.1991 р. №11/23 та протоколу загальних зборів медичного стоматологічного кооперативу "Улибка" від 13.03.1989 р.

За результатами розгляду заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило позивача листом № 1600-0216-8/96309 від 31.12.2024 р. про те, що при визначенні розміру пенсії до уваги взято страховий стаж тривалістю 43 роки 7 місяців 16 днів (враховано по 29.02.2024 р.), коефіцієнт страхового стажу становить 0,43583. Заробітна плата складає 27991,99 грн. (10846,37 х 2,58077) врахована за період з 01.03.1993 р. по 28.02.1998 р. на підставі довідок про заробітну плату № 23 від 06.10.2017 р., виданої ТОВ "Міська госпрозрахункова стоматологічна поліклініка № 2" м. Воркута, № 8 від 16.09.2024 р., виданої СП ТОВ "Інтермедіо", та з 01.07.2000 р. по 24.02.2024 р. по індивідуальним відомостям про застраховану особу. Під час призначення пенсії з 26.12.2016 р. до страхового стажу враховано період роботи з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1979 р. Ксерокопія довідки про нарахування заробітної плати № 11/22 від 26.07.1991 р. в матеріалах електронної та паперової пенсійної справи відсутня. В матеріалах паперової пенсійної справи наявна довідка про заробітну плату № 23 від 24.10.2017 р., видана Медичним стоматологічним кооперативом "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я м. Воркута, на вище зазначену довідку направлялися запити на перевірку достовірності видачі довідки про заробітну плату № 30752/04-10 від 28.12.2017 р., №11167/04-11 від 07.05.2018 р. Листом Державної установи - управління Пенсійного фонду Російської федерації №01-05/7699 від 30.05.2018 р. повідомлено, що Воркутинський міський відділ охорони здоров`я Медичний стоматологічний кооператив "Улибка" не зареєстрований як страхувальник в УПФР м. Воркута. Додатково повідомлено, що заявою про перерахунок пенсії, форма якої затверджена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 р. за № 989/2743 з урахуванням довідки №23 від 24.10.2017 р. позивач не подавав.

Позивач вважає протиправним дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючі частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у перерахунку пенсії позивача, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2025 р. з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі «Улибка» Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 з урахуванням проведених виплат.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII (в подальшому - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із ст. 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (в подальшому - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядок № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, за аналізу наведених норм слідує, що трудова книжка, в якій містяться всі необхідні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1979 р. позивач з 02.09.1989 р. назначений головою кооперативу (підстава: Наказ №1 від 02.09.1989 р.); 26.12.1990 р. звільнений по переведенню на мале підприємство "Сана" (підстава: Наказ №17 від 26.12.1990 р.); з 27.12.1990 р. - назначений ректором по переведенню з кооперативу "Улибка" (підстава: наказ №332 від 27.12.1990 р.) (запис №10); з 27.06.1991 р. - у зв`язку з реорганізацією малого підприємства "Сана" в міську стоматологічну поліклініку №2 назначений головним лікарем поліклініки (підстава: рішення воркутинського ГИК №473.23 від 27.06.1991 р.).

З 26.12.2016 р. позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а з 18.01.2022 р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зі змісту матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, до страхового стажу позивача пенсійним органом зараховано, серед іншого, періоди роботи з 02.09.1989 р. по 27.06.1991 р. в одинарному розмірі.

Судовим розглядом встановлено, що 27.12.2024 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. відповідно до довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. №11/22, від 26.06.1991 р. №11/23 та протоколу загальних зборів медичного стоматологічного кооперативу "Улибка" від 13.03.1989 р. (а.с. 56). До цієї заяви позивачем було додано: довідка про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22; довідка про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23; протоколу загальних зборів медичного стоматологічного кооперативу "Улибка" від 13.03.1989 р.; наказ № 1 від 14.03.1989 р. про призначення ОСОБА_1 головою медичного стоматологічного кооперативу "Улибка"; трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01.09.1979 р.

Періоди роботи позивача 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. підтверджені записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 01.09.1979 р. та враховані пенсійним органом до страхового стажу позивача, про що свідчить розрахунок трудового стажу (а.с. 102).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в подальшому - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абз. 2 пп. 3 п. 2.1 розд. ІІ Порядку №22-1, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Судовим розглядом встановлено, що неврахування довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 пенсійним органом вмотивовано не долученням копій вказаних довідок до матеріалів електронної та паперової пенсійної справи.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що ч. 3 ст. 44 Закон №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 р. в справі № 341/1132/17 дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження недостовірності первинних документів, на підставі яких позивачу видані вищевказані архівні довідки про заробітну плату.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон №1058-IV та Порядок № 22-1 не встановлює право органу Пенсійного фонду України вимагати від особи, яка звернулася за призначенням чи перерахунком пенсії, копій первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати, зазначеної в довідці про заробітну плату, та відповідно не встановлюють для особи, яка звертається за призначенням чи перерахунком пенсії, обов`язку надавати до пенсійного органу копії первинних документів, що підтверджують нарахування заробітної плати.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 р. в справі №520/7125/17, посилання органу Пенсійного фонду України на неможливість врахування заробітної плати у зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості видачі довідки є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки як на первинні документи, на підставі яких вона видана, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправною.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що 23.12.2022 р. набрав чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 р. № 2783-ІХ, а тому після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовується у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у вказаних країнах, незалежно від дати їх видачі, посвідчення, суд апеляційної інстанції не приймає та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно із вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р., яка діяла в період виникнення спірних правовідносин та в період роботи позивача на території рф, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року (діючої в період роботи позивачки на території рф), трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на перерахунок. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 р. «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 р. у м. Москві, яка набрала законної сили 02.12.2022 р..

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 р. Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 р.

Незарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення. За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Варто зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

Судовим розглядом встановлено, що періоди роботи позивача 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. підтверджені записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1979 р. та враховані пенсійним органом до страхового стажу позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. на території рф, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. В графі щодо оспорюваних періодів записи не містять помилок, виправлень чи неточностей. Довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 підтверджують розмір заробітної плати отриманої позивачем у спірні періоди.

Таким чином, прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 р. № 1328 та Закону України № 2783-IX, який набрав чинності 23.12.2022 р., не є підставами для відмови у перерахунку пенсії позивача, адже трудовий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень, а позивач працював у російській федерації в той час, коли Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому, суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у перерахунку пенсії на підставі довідок, які видані органами інших держав.

Із урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки стаж набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно відмовило у перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі «Улибка» м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2025 р. з урахуванням довідки про розміри заробітної плати за період з 14.03.1989 р. по 26.06.1991 р. в медичному стоматологічному кооперативі «Улибка» м. Воркута на посаді голови кооперативу від 26.06.1991 р. № 11/22 та довідки про стаж роботи в медичному стоматологічному кооперативі "Улибка" Воркутинського міського відділу охорони здоров`я міста Воркути від 26.06.1991 р. № 11/23 з урахуванням проведених виплат, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги відповідача задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 в справі № 440/5151/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич