Справа № 200/6309/25
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року Справа№200/6309/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, юридична адреса: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, буд. 4) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №54 від 15 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування:- періодів роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- періоду з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- періоду роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періодів роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року мають бути зараховані до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік, зобов`язання зарахувати:- періоди роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідачі вказали на його безпідставність та зазначили, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Враховуючи наведене, просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

07.07.2025 року позивач засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся з заявою про призначення пенсії згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №54 від 15.07.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Відповідно рішення №54 від 15 липня 2025 року «…Дата звернення за призначенням пенсії - 07.07.2025р. Відповідно до ч.3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин та в металургії, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - не менше 20 років. Вік заявника - 40р.0м.02д. Заявник: працює. Страховий стаж особи становить 40р.Ом. 17дн., в тому числі пільговий стаж - Список №1 -4р.10м. 14дн. - роботи підземні провідні професії (20) - 14р. 10м. 12дн - навчання за фахом - 00р.01 м. 01 дн… До страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу зараховано всі періоди роботи…Право на отримання пенсійної виплати - 06.07.2036 Висновок: не має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідно до ст.105 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" рішення відділу призначення пенсій може бути оскаржене до Пенсійного фонду України або до суду…».

Представником позивача направлено адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Згідно відповіді відповідача-2 від 31 липня 2025 року №0700-0303-8/45102 «…Щодо періоду роботи заявника з 05.02.2004 по 09.03.2009 року стаж, як страховий, так і пільговий, зараховано за даними реєстру застрахованих осіб, оскільки уточнюючої довідки не надано. Для можливості призначення пенсії на пільгових умовах в разі, якщо згідно трудової книжки не визначається право на призначення пенсії на пільгових умовах, то, відповідно до пункту 5) частини 2.1 Порядку подання та оформлення документів (Постанова Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року), надається довідка про підтвердження пільгового стажу відповідно до пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (додаток №5). Одночасно, згідно пункту 20 вищезазначеної постанови у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях тимчасово окупованих або на територіях, де ведуться бойові дії, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах може підтверджуватись за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Інші періоди стажу зараховано згідно наданих довідок про роботу в шкідливих умовах праці та довідок про кількість підземних виходів...».

Згідно відповіді відповідача-1 від 01 серпня 2025 року №0500-0202-8/76392 «…До страхового та пільгового стажу не зараховано період з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року, оскільки за вказаний період відсутні дані в персоніфікованому обліку про сплату страхових внесків в Пенсійний фонд України. Оскільки ОСОБА_1 не надав довідки, що уточнюють пільговий характер роботи, що передбачено пунктом 20 Порядку №637, періоди роботи з 05.02.2004 по 09.03.2004, з 12.04.2004 по 04.03.2009 зараховані до пільгового стажу за даними про спеціальний стаж реєстру застрахованих осіб за Списком №1…До пільгового стажу не зараховано періоди: безоплатної відпуски згідно із довідкою від 01.03.2024 №100, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності… безоплатної відпуски та простоїв згідно із довідкою від 01.03.2024 №575, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності… безоплатної відпуски згідно із довідкою від 14.10.2024 №317, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності…».

Згідно записів з трудової книжки позивач працював, зокрема: з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року працював учнем машиніста підземних установок на ВП «Шахтоуправління імені Г.М. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля»;- з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року працював машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой»;- з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой»;- з 19 березня 2009 року по 19 жовтня 2018 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»;- з 05 листопада 2018 року по 27 січня 2021 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Краснолиманське»;- з 08 лютого 2021 року по 25 вересня 2024 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ВП «Шахта Центральна» ДП «Мирноградвугілля»;- з 14 жовтня 2024 року по теперішній час працює гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»».

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Щодо зарахування до стажу роботи за підземною провідною професією періодів роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року, з 12 квітня 2004 року по 04 березня 2009 року, суд вказує наступне.

Згідно трудової книжки Позивач з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року працював учнем машиніста підземних установок на ВП «Шахтоуправління імені Г.М. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля»;-з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року працював машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой»;- з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой».

Згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» професія машиніст підземних установок з повним робочим днем у шахті є підземною та підлягає зарахуванню до професій підземних (25 років), а професія гірник очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті є провідною (20 років), а не тільки до роботи за Списком №1.

Згідно відповіді Відповідача-2 від 31 липня 2025 року №0700-0303-8/45102 «…Щодо періоду роботи заявника з 05.02.2004 по 09.03.2009 року стаж, як страховий, так і пільговий, зараховано за даними реєстру застрахованих осіб, оскільки уточнюючої довідки не надано. Для можливості призначення пенсії на пільгових умовах в разі, якщо згідно трудової книжки не визначається право на призначення пенсії на пільгових умовах, то, відповідно до пункту 5) частини 2.1 Порядку подання та оформлення документів (Постанова Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року), надається довідка про підтвердження пільгового стажу відповідно до пункту 20 Постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (додаток №5). Одночасно, згідно пункту 20 вищезазначеної постанови у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях тимчасово окупованих або на територіях, де ведуться бойові дії, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах може підтверджуватись за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування…».

Відповідно до відповіді відповідача-1 від 01 серпня 2025 року №0500-0202-8/76392 «… Оскільки ОСОБА_1 не надав довідки, що уточнюють пільговий характер роботи, що передбачено пунктом 20 Порядку №637, періоди роботи з 05.02.2004 по 09.03.2004, з 12.04.2004 по 04.03.2009 зараховані до пільгового стажу за даними про спеціальний стаж реєстру застрахованих осіб за Списком№1…».

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788).

Закон №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж.

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 і ч. 3 ст. 44 Закон № 1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст.114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах:робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/1173, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

У статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені Порядком №637.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Як встановлено судом, у трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи про прийняття на роботу. Позивачем було подано до органу ПФУ трудову книжку із належно оформленими записами про займану посаду, період виконуваної роботи, в повній мірі відображають умови праці та характер виконуваної роботи.

Усі записи про назви підприємства, печатки, тощо, читабельні. Записи у трудовій книжці про дату прийняття, період роботи, обійману посаду, зазначення відповідних номерів та дат наказів підприємства про прийняття та звільнення із роботи відповідають вимогам Постанови КМУ про порядок ведення трудових книжок.

Тобто, вказані записи були внесені до трудової книжки позивача у відповідності до вимог Інструкції №58, а тому не можуть викликати сумнівів в своїй достовірності та не потребують підтвердження іншими документами.

Суд вважає, що наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті. Записи про періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, а відтак факт роботи позивача підтверджується відповідними запасами, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Також позивачем додатково було подано довідку №97 від 29 лютого 2024 року про кількість підземних виходів за період квітень 2004 року по березень 2009 року (копія довідки №97 від 29 лютого 2024 року додається).

На час роботи позивача у спірні періоди були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Згідно підрозділу 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень розділу І Гірничі роботи. Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 (який діє з 03 серпня 2016 року), правом пільгового пенсійного забезпечення користуються працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до якого включено всіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) в розділі І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт».

Відповідно до п. І Постанови № 202, до списку робіт і професій відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок).

Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків №1 і «2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

З аналізу вищенаведених положень Списку № 1 та Постанови КМУ № 202 вбачається, що правом пільгового пенсійного забезпечення користуються робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах в шахтах з видобутку вугілля. Тобто, підземні гірничі роботи в шахтах з видобутку вугілля при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на таких роботах одночасно віднесені до двох списків.

Професії позивача, за спірний період, передбачені Списком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 професія машиніста підземного відноситься до підземної професії та гірника очисного забою підземного відноситься до провідної професії відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV та ст.14 Закону № 1788-XII.

Відсутність у Відповідачів можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві або архівній установі, яке (яка) знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 26 березня 2020 року у справі № 414/1864/16-а.

Частиною 1 статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Згідно частини 2 статті 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 21 Закону № 1058-IV персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат: код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Частиною 4 статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за ЗП3014А2 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: код ЗП3014А2 - Працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

До того ж, трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки та інших документів, а тому працівник не може нести негативних наслідків таких порушень.

Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 де Верховний Суд зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

У постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справа № 615/139/17: «Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/1б-а та від 10 жовтня 2019 року у справі № 234/4585/17.»

Невірно зазначений код підстав для обліку спецстажу, що вноситься роботодавцем при формуванні та поданні страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може слугувати підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком за частиною 3 статті 114 Закону України №1058, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, суд вважає, що період роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року має бути зарахований до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25), а період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року має бути зарахований до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею(20).

Щодо зарахування до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею та страхового стажу період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року, суд враховує наступне.

Як зазначалось вище, згідно трудової книжки Позивач з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року працював учнем машиніста підземних установок на ВП «Шахтоуправління імені Г.М. Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля»;-з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року працював машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой»; - з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем в шахті на ОАО «Укруглестрой».

Згідно відповіді відповідача-1 від 01 серпня 2025 року №0500-0202-8/76392 «…До страхового та пільгового стажу не зараховано період з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року, оскільки за вказаний період відсутні дані в персоніфікованому обліку про сплату страхових внесків в Пенсійний фонд України…».

Відповідно до ст. 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону №1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, на якому працював позивач.

Фактично, внаслідок невиконання підприємством, на якому працював позивач, обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а та у постанову від 31 жовтня 2019 року у справі №266/1994/17.

Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працював.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Трудовою книжкою позивача, також було підтверджено безпосередню зайнятість позивача протягом повного робочого дня під землею, тому період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року має бути зарахований до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу за провідними професіями періодів роботи: 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року, суд вказує наступне.

Як встановлено судом раніше, позивач з 19 березня 2009 року по 19 жовтня 2018 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ВП «Шахта Капітальна» ДП «Мирноградвугілля»;- з 05 листопада 2018 року по 27 січня 2021 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ТОВ «Краснолиманське»;- з 08 лютого 2021 року по 25 вересня 2024 року працював гірником очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті на ВП «Шахта Центральна» ДП «Мирноградвугілля», що підтверджується трудовою книжкою Позивача.

Згідно форми РС-Право до пільгового стажу за провідними професіями не було зараховано періоди роботи: 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року.

Згідно відповіді відповідача-1 від 01 серпня 2025 року №0500-0202-8/76392 «…До пільгового стажу не зараховано періоди: безоплатної відпуски згідно із довідкою від 01.03.2024 №100, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності… безоплатної відпуски та простоїв згідно із довідкою від 01.03.2024 №575, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності… безоплатної відпуски згідно із довідкою від 14.10.2024 №317, оскільки відсутня інформація щодо виробничої необхідності…».

За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як вбачається зі ст. 4 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони буди пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.

Позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати: 2009 рік 1 календарний день; 2010 рік 3 календарні дні; 2011 рік 2 календарні дні; 2012 рік 1 календарний день; 2013 рік - 2 календарні дні; 2014 рік 1 календарний день; 2015 рік 9 календарних днів; 2016 рік 4 календарні дні; 2017 рік 3 календарні дні; 2018 рік 8 календарних днів; 2019 рік 5 календарних днів; 2020 рік 3 календарні дні; 2021 рік 5 календарних днів; 2022 рік 3 календарні дня. Позивач перебував у вимушеному простої: 2019 рік 8 календарних днів; 2020 рік 156 календарних днів; 2021 рік 15 календарних днів, що підтверджується довідками №100 від 01 березня 2024 року, №575 від 01 березня 2024 року та №317 від 14 жовтня 2024 року.

У постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справа № 615/139/17: «Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/1б-а та від 10 жовтня 2019 року у справі № 234/4585/17.»

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Таким чином, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком.

Суд вказує, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014).

Тобто, суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Незарахування спірних періодів роботи буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Також, за приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Як вже зазначалось, відповідач-1 та відповідач-2 мали можливість реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV, та звернутися із запитом про надання відповідної інформації та документів безпосередньо до підприємства на підтвердження інформації щодо виробничої необхідності у спірні періоди.

Однак пенсійний орган не використав свої повноваження для перевірки наявної або отримання додаткової інформації, необхідної для вирішення питання про призначення пенсії, а переклав на позивача обов`язок надати документи.

Таким чином, періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року мають бути зараховані до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік.

Щодо вимоги про зобов`язання зарахувати періоди роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд враховує наступне.

Реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень у спірних взаємовідносинах здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при розгляді заяви діяв поза межою наданих повноважень та реалізації дискреційних функцій, тому суд вважає за необхідне прийняти рішення про зобов`язання відповідача-2 зарахувати періоди роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року мають бути зараховані до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, юридична адреса: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, буд. 4) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №54 від 15 липня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування:- періодів роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- періоду з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- періоду роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періодів роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року мають бути зараховані до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік, зобов`язання зарахувати:- періоди роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25);- період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею (20);- період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею (25) та страхового стажу- періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року до пільгового стажу за провідними професіями (20), але не більше 1 календарного місяця на рік та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задовольнити повністю.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №54 від 15 липня 2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати періоди роботи з 05 лютого 2004 року по 09 березня 2004 року та з 12 квітня 2004 року по 31 березня 2006 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею;- період з 01 квітня 2006 року по 04 березня 2009 року до пільгового підземного стажу на провідних професіях з повним робочим днем під землею;- період роботи з 08 грудня 2005 року по 31 грудня 2005 року до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею та страхового стажу- періоди роботи 02 липня 2009 року, з 01 березня 2010 року по 03 березня 2010 року, з 01 березня 2011 року по 02 березня 2011 року, 01 серпня 2012 року, з 01 вересня 2013 року по 02 вересня 2013 року, 01 серпня 2014 року, з 01 січня 2015 року по 02 січня 2015 року, з 01 лютого 2015 року по 02 лютого 2015 року, з 01 березня 2015 року по 02 березня 2015 року, з 01 квітня 2015 року по 02 квітня 2015 року, з 01 липня 2016 року по 02 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 01 жовтня 2016 року, 01 червня 2017 року, 01 липня 2017 року, 01 серпня 2017 року, 01 жовтня 2017 року, 01 липня 2018 року, 01 жовтня 2018 року по 07 жовтня 2018 року, з 09 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року, з 11 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року, з 12 березня 2020 року по 31 березня 2020 року, з 17 травня 2020 року по 21 серпня 2020 року, з 08 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, з 24 листопада 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 02 січня 2021 року по 27 січня 2021 року, з 01 липня 2021 року по 03 липня 2021 року, 01 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року, з 01 травня 2022 року по 03 травня 2022 року до пільгового стажу за провідними професіями, але не більше 1 календарного місяця на рік, з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, юридична адреса: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, буд. 4) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 968 грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко