Справа № 460/13158/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2025 року м. Рівне №460/13158/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рубіна Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Прокопчук Г. М,

відповідача: представник Шеремета В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 16 від 16.05.2025 року (форми «ПС») та № 16 від 16.05.2025 року (форми «С»). Позов обґрунтований тим, що на кінець 2024 року позивач не здійснював реалізацію пального на акцизному складі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки прийняв рішення про припинення діяльності на автозаправній станції за вказаною адресою, у зв`язку із чим було подано заяву про анулювання ліцензії № 2000054 на право роздрібної торгівлі пальним. 29.11.2024 усі наявні залишки пального були переміщені на акцизний склад ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується накладною на переміщення № 11. Про відсутність залишків на акцизному складі № 1015108 було повідомлено контролюючий орган шляхом направлення довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за 29.11.2024. Крім того, 31.03.2025 ФОП ОСОБА_1 передав автозаправну контейнерну автоматичну станцію у платне строкове користування для гр. ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди 25/03/31-1 та актом приймання передачі від 31.03.2025. Звертає увагу, що перевірку здійснено в присутності представника суб`єкта господарювання, а саме оператора АЗС ОСОБА_3 , що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 30.11.2024, у зв`язку із закриттям місць здійснення господарської діяльності, ФОП ОСОБА_1 , було звільнено найманих працівників, в тому числі і ОСОБА_3 , які працювали на автозаправній станції за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року та копією наказу. Водночас стверджує, що ним не оскаржується правомірність проведення фактичної перевірки, проте зазначає, що наказ на проведення перевірки та направлення вручені сторонній особі, яка не має жодного відношення до позивача. Про проведення перевірки позивачу не було відомо, що позбавило його надати відповідні документи та пояснення, які підтверджують факт відсутності ведення господарської діяльності за цією адресою. Вважає, що оспорювані рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства України та підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема вказав, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі фактичної перевірки в ході якої встановлено факт роздрібної торгівлі пальним без наявної відповідної ліцензії, а саме: 05.04.2025 реалізовано 9,52л бензину А-95 за ціною 52,49грн за 1 л на загальну суму 499,70грн без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ч. 2 ст. 29 Закону України № 3817-Х «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Крім того, ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано акцизний склад уніфікований номер № 1015108. Відповідно до «Довідки про розпорядника акцизного складу пального» на акцизному складі № 1015108 розміщені 3 резервуари на яких встановлені 3 рівнеміри DELPHI 485/Exd, заводські номери № 046123, № 046124, № 046125. Розміщені на акцизному складі резервуари підключені до паливно роздавальної колонки «Геркон», заводський номер 1298. Під час проведення перевірки не надано документів, які свідчать про проходження повірки або калібрування за результатами яких 3 рівнеміри-лічильники та 1 витратомір-лічильник є придатними для використання.», що є порушенням п. 230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України. Вважає, що спірні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 05.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2025, постановленою без оформлення окремого документа, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позицію, викладену у позовній заяві з тих же підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з тотожних змісту відзиву доводів та аргументів.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності відповідно до законодавства України про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з 13.12.2012 року та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області.

ФОП ОСОБА_4 , у відповідний період часу, здійснював роздрібну реалізацію пального населенню на АЗС під торгівельною маркою «X DRIVE» за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 109-B; АДРЕСА_5 , що не заперечується позивачем.

07.08.2020 позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 2000054 на адресу місця торгівлі: АДРЕСА_1 (автозаправна контейнерна автоматична станція), а також зареєстровано акцизний склад уніфікований номер № 1015108.

У зв`язку з прийняттям рішення про припинення діяльності на автозаправній станції за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем було подано заяву про анулювання ліцензії № 2000054 на право роздрібної торгівлі пальним.

Контролюючим органом прийнято розпорядження № 239-Р/Л від 29.11.2024, яким ліцензію на право роздрібної торгівлі № 2000054 анульовано з подальшим анулюванням реєстрації акцизного складу за уніфікованим номером № 1015108.

29.11.2024 усі наявні залишки пального були переміщені на акцизний склад ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується накладною на переміщення № 11.

Про відсутність залишків на акцизному складі № 1015108 повідомлено контролюючий орган шляхом направлення довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за 29.11.2024.

Також, 30.11.2024 року, у зв`язку із закриттям місць здійснення господарської діяльності, позивачем звільнено найманих працівників, в тому числі, які працювали на автозаправній станції за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року, копіює наказу № 3 від 30.11.2024.

Як стверджує позивач, на кінець 2024 року він уже не здійснював реалізацію пального на акцизному складі за адресою: АДРЕСА_1 .

26.03.2025 позивачем подано до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключено для потреб власного споживання чи промислової переробки).

На підставі поданої заяви відповідачем 08.04.2025 прийнято рішення про припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключено для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 455-Р/Л.

У зв`язку з тим, що автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_1 була непридатна до експлуатації, 27.03.2025 позивачем подано до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадилась діяльність (форма № 20-ОПП), якою було повідомлено контролюючий орган про зміну стану об`єкта оподаткування.

31.03.2025 ФОП ОСОБА_1 передав автозаправну контейнерну автоматичну станцію у платне строкове користування для гр. ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди № 25/03/31-1 та актом приймання передачі від 31.03.2025.

18.02.2025 до ГУ ДПС у Рівненській області надійшов лист Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 18.02.2025 № 33338-2025, яким повідомлено, що відповідно до покладених на Національну поліцію завдань, передбачених підпунктами 1, 2 та 3 пункту 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється профілактична діяльність, спрямована на запобігання вчиненню правопорушень, а також вживаються заходи з метою виявлення та припинення кримінальних та адміністративних правопорушень. В ході проведення заходів встановлено, що ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 20.12.2024 року видано три ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання) за адресами: АДРЕСА_3 , реєстраційний №2400297; АДРЕСА_4 , реєстраційний №2400299; АДРЕСА_1 , реєстраційний №2400298. Фактично ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), не маючи ліцензій на роздрібну торгівлю пальним, здійснює роздрібну реалізацію пального населенню на АЗС під торгівельною маркою «X DRIVE» за адресами: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 109-B; АДРЕСА_5 , за наступними цінами: бензин А92 52,49 грн., А95-53,49 грн., ДП-50,99 грн.

На підставі пп.80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, керуючись ст. 20, пп.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, ст. 72 Закону України від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) та відповідно до здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, листа Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Національної поліції України від 18.02.2025 № 33338-2025 та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, керівником ГУ ДПС у Рівненській області 04.04.2024 прийнято наказ № 1030-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та направлення на перевірку від 04.04.2025 № 1721/ж3/17-00-09-01-11, № 1722/ж3/17-00-09-01-11.

Фактична перевірка проведена посадовими особами контролюючого органу 05.04.2025 на АЗС за адресою м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 109-B, про що складений акт від 07.04.2025 № 5755/ж5/17-00-09-01-12/ НОМЕР_1 .

Відповідно до акта перевірки, така проводилась у присутності гр. ОСОБА_3 , оператора АЗС.

В свою чергу, гр. ОСОБА_3 , відмовився від підписання направлень на проведення перевірки та отримання копії наказу, про що посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області складено акт від 05.04.2025.

За змістом акту перевірки від 07.04.2025 № 5755/ж5/17-00-09-01-12/ НОМЕР_1 , контролюючим органом встановлено: 1) факт роздрібної торгівлі пальним без наявної відповідної ліцензії, а саме 05.04.2025 року реалізовано 9,52 літра бензину А-95 по ціні 52,49 грн за 1 літр на загальну суму 499,70 грн. без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ч. 2 ст. 29 ЗУ від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; 2) ФОП ОСОБА_1 за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В, зареєстровано акцизний склад уніфікований номер № 1015108. Відповідно до «Довідки про розпорядника акцизного складу пального» на акцизному складі № 1015108 розміщені 3 резервуари на яких встановлені 3 рівнеміри DELPHI 485/Exd, заводські номери № 046123, № 046124, № 046125. Розміщені на акцизному складі резервуари підключені до паливно роздавальної колонки «Геркон», заводський номер 1298. Під час проведення перевірки не надано документів, які свідчать про проходження повірки або калібрування за результатами яких 3 рівнеміри-лічильники та 1 витратомір-лічильник є придатними для використання.».

ОСОБА_3 від ознайомлення із актом перевірки та від його отримання відмовився, про що складений акт від 05.04.2025.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.05.2025:

1) № 16, яким за порушення ч. 2 ст. 29 Закону України № 3817-Х на підставі п.22 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-Х застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 360000грн;

2) № 16, яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України на підставі п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 200000грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пп.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункт 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених ПК України, а фактичні перевірки - Податковим кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 Податкового кодексу України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

Відповідно до п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

пп.80.2.2 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

пп. 80.2.5 - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Із змісту наведених норм права можна дійти висновку, що п. 80.2 ст. 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання.

Так, підставою для проведення фактичної перевірки згідно з пп.80.2.2 слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; а пп. 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.

Щодо тверджень позивача про те, що копія наказу про проведення перевірки та направлення позивачу не вручалися.

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За змістом п. 81.1 ст. 81України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже посадові особи контролюючого органу зобов`язані вручити направлення на проведення перевірки та копію наказу про проведення такої перевірки, саме платнику податків або уповноваженому представнику такої особи, або особі, яка проводить розрахункові операції.

Судом встановлено та наведено вище по тексту, що копія наказу № 1030-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та направлення на перевірку від 04.04.2025 № 1721/ж3/17-00-09-01-11, № 1722/ж3/17-00-09-01-11 вручалися гр. ОСОБА_3 , (зазначений в акті як оператор АЗС ФОП ОСОБА_1 ), який відмовився від їх отримання, про що посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області складено акт від 05.04.2025.

Разом з тим, як встановлено судом, гр. ОСОБА_3 дійсно працював у ФОП ОСОБА_1 оператором АЗС. Проте, станом на час проведення фактичної перевірки 05.04.2025, вказана особа була звільнена позивачем за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КзПП України, що стверджується наказом № 3 від 30.11.2024 та податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року.

Також, згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 , останній зазначив, що він працював у позивача оператором АЗС до 30.11.2024, а в подальшому перебував у трудових правовідносинах з іншими роботодавцем та працював на посаді охоронця АЗС за адресою м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 109-B, якому ця АЗС була передана в оренду.

Отже станом на 05.04.2025 (день проведення фактичної перевірки), гр. ОСОБА_3 не був ні оператором АЗС позивача, ні його уповноваженою особою, ні особою, яка проводить розрахункові операції. При цьому, вказані обставини повідомлялися посадовим особам контролюючого органу під час проведення перевірки, однак не були взяті останніми до уваги.

За наведеного суд дійшов висновку, що копія наказу про проведення перевірки та направлення на перевірку вручалися особі, яка немає жодного відношення до позивача. Тобто перевірка проведена відповідачем фактично за відсутності платника податків або уповноваженого представника такої особи або особи, яка проводить розрахункові операції, що є порушенням вимог податкового законодавства, положення якого наведено вище по тексту.

Зважаючи на викладене, доводи позивача в цій частині позову є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами.

По суді встановлених порушень.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначені Законом України від 18.06.2024 № 3817-IХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 3817).

Відповідно до ч.1 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону № 3817, встановлено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім встановлених нормою виключень.

Частиною 2 Розділу XII Прикінцеві положення встановлено, що Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» і Постанова Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами», втрачають чинність з 01.01.2025, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону.

Положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Матеріалами справи стверджується, що фактична перевірка господарської одиниці позивача, проведена контролюючим органом після набрання чинності норм вказаного закону, тому у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягають положення Закону № 3817.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Закону № 3817 роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Згідно п. п. 52), 53) ч. 1 ст. 1 Закону № 3817 місце роздрібної торгівлі пальним - об`єкт нерухомого майна або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування; нафтоналивний несамохідний морський/річковий бункерувальник (далі - бункерувальник); спеціалізований транспортний засіб для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з якого здійснюється роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів. Місце роздрібної торгівлі пальним вважається місцем зберігання пального, якщо зберігання пального здійснюється за таким місцем роздрібної торгівлі пальним;

надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично.

Відповідальність за порушення ч. 2 ст. 29 Закону № 3817, передбачена п.22 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817 відповідно до норми якого, до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Положенням пп.230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливо роздавальні колонки та/або оливо роздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі (далі ЄДР);

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками, та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в ЄДР у такі строки:

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Інформація щодо розташованих на акцизному складі пального стаціонарних резервуарів та установлених на них витратомірів-лічильників та рівнемірів лічильників міститься у ЄДР у вигляді Довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри та Довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального, форми яких затверджені наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 № 944.

Пунктом 2 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 р. № 891, визначено, що:

1) витратомір-лічильник - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для безперервного вимірювання, запам`ятовування та відображення у фактичних умовах вимірювання кількості пального, що проходить через вимірювальний перетворювач у закритих, повністю заповнених трубопроводах;

2) рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Відповідальність за недотримання наведених норм закону встановлена п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України, а саме: не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір- лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Відповідно до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України норми п.128-1.1 ст.128-1 цього Кодексу застосовуються з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу).

Як наведено вище по тексту, за змістом висновків акту перевірки від 07.04.2025 № 5755/ж5/17-00-09-01-12/, контролюючим органом встановлено: 1) факт роздрібної торгівлі пальним без наявної відповідної ліцензії, а саме 05.04.2025 року реалізовано 9,52 літра бензину А-95 по ціні 52,49 грн за 1 літр на загальну суму 499,70 грн. без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено ч.2. ст.29 ЗУ від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; 2) ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано акцизний склад уніфікований номер № 1015108. Відповідно до «Довідки про розпорядника акцизного складу пального» на акцизному складі № 1015108 розміщені 3 резервуари на яких встановлені 3 рівнеміри DELPHI 485/Exd, заводські номери № 046123, № 046124, № 046125. Розміщені на акцизному складі резервуари підключені до паливно роздавальної колонки «Геркон», заводський номер 1298. Під час проведення перевірки не надано документів, які свідчать про проходження повірки або калібрування за результатами яких 3 рівнеміри-лічильники та 1 витратомір-лічильник є придатними для використання.», чим порушено пп.230.1.2 п.230.1 ст. 230 ПК України.

Проте, суд не погоджується із таким висновком акту перевірки, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом та наведено вище по тексту цього рішення, ФОП ОСОБА_4 здійснював роздрібну реалізацію пального населенню на АЗС під торгівельною маркою «X DRIVE» за адресами: АДРЕСА_3 ; м. Рівне, вул. Соборна, 370-Б; м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 109-B; АДРЕСА_5 , що не заперечується позивачем.

07.08.2020 позивачем отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 2000054 на адресу місця торгівлі: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109-В (автозаправна контейнерна автоматична станція), а також зареєстровано акцизний склад уніфікований номер № 1015108.

У зв`язку з прийняттям рішення про припинення діяльності на автозаправній станції за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В, позивачем було подано заяву про анулювання ліцензії № 2000054 на право роздрібної торгівлі пальним.

Контролюючим органом прийнято розпорядження № 239-Р/Л від 29.11.2024, яким ліцензію на право роздрібної торгівлі № 2000054 анульовано з подальшим анулюванням реєстрації акцизного складу за уніфікованим номером № 1015108.

29.11.2024 усі наявні залишки пального були переміщені на акцизний склад ФОП ОСОБА_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується накладною на переміщення № 11.

Про відсутність залишків на акцизному складі № 1015108 повідомлено контролюючий орган шляхом направлення довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі за 29.11.2024.

Отже, станом на 05.04.2025 (день перевірки позивача контролюючим органом), на господарській одиниці - автозаправній станції за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В, залишки пального були відсутні і доказів зворотного відповідачем не надано. Більше того, такі залишки в ході перевірки посадовими особами відповідача не знімалися, що не заперечується останнім та підтверджується актом перевірки.

Також, 30.11.2024 року, у зв`язку із закриттям місць здійснення господарської діяльності, позивачем звільнено найманих працівників, в тому числі, які працювали на автозаправній станції за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В, що підтверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2024 року, копіює наказу № 3 від 30.11.2024.

Таким чином можна стверджувати, що позивач на кінець 2024 року вже не здійснював господарської діяльності на господарській одиниці - акцизному складі за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В.

В подальшому, 26.03.2025 позивачем подано до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключено для потреб власного споживання чи промислової переробки).

На підставі поданої заяви відповідачем 08.04.2025 прийнято рішення про припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключено для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 455-Р/Л.

У зв`язку з тим, що автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_1 була непридатна до експлуатації, 27.03.2025 позивачем подано до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадилась діяльність (форма № 20-ОПП), якою було повідомлено контролюючий орган про зміну стану об`єкта оподаткування.

31.03.2025 ФОП ОСОБА_1 передав автозаправну контейнерну автоматичну станцію у платне строкове користування для гр. ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди № 25/03/31-1 та актом приймання передачі від 31.03.2025.

Таким чином, належними та достовірними доказами стверджується, що станом на 05.04.2025 (день фактичної перевірки), позивач не здійснював господарської діяльності на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , позаяк така АЗС була передана в оренду іншій особі.

Про дані обставини посадові особи контролюючого органу були поінформовані під час здійснення фактичної перевірки гр. ОСОБА_3 , проте, дана інформація відповідачем залишена поза належною увагою.

Варто також зауважити, що про ці обставини відповідач міг достовірно дізнатися і у тому випадку, якби належним чином вручив платнику податків наказ та направлення на перевірку, тим самим надавши можливість останньому надати відповідні пояснення.

Твердження відповідача про те, що роздрібна торгівля пальним стверджується також мультимедійною інформацією (фото АЗС), що є додатком до акта перевірки є неприйнятними з огляду на таке.

Дійсно, до акту перевірки в якості додатків долучена мультимедійна інформація (фото) АЗС під торгівельною маркою «X DRIVE». Однак, такі фото не містять ні адреси АЗС, ні дати здійснення таких фото, ні дати контрольної закупки пального. При цьому, суд нагадує, що позивач здійснював господарську діяльність з реалізації пального під торгівельною маркою «X DRIVE», і за іншими адресами, а саме: АДРЕСА_3 ; м. Рівне, вул. Соборна, 370-Б; м. Рівне, вул. Чернишова, 7, що не заперечується відповідачем.

Отже долучені відповідачем фото як додатків до акту перевірки, є неналежними та недостовірними, позаяк відсутня можливість їх ідентифікації із господарською одиницею АЗС у м. Рівне по вул. Кн. Володимира, 109-B.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що така мультимедійна інформація не може слугувати належним та достовірним доказом роздрібної торгівлі позивачем 05.04.2025 пальним на АЗС у м. Рівне по вул. Кн. Володимира, 109-B.

Також суд звертає увагу, що до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтвердив факт контрольної закупки пального відповідачем в ході перевірки, (як стверджує відповідач, позивач реалізував йому 9,52л бензину А95 про ціні 52,49грн на суму 499,70грн), прикладом якого може бути фіскальний чек РРО, що є обов`язковим при роздрібній торгівлі, в тому числі і палива відповідно до Закону № 265, чи іншого розрахункового документа на його придбання.

За наведених обставин, висновки акту перевірки про порушення позивачем ч. 2 ст.29 Закону України від 18.06.2024 року № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджені належними та достовірними доказами, тому притягнення позивача до відповідальності у вигляді застосування штрафних санкцій відповідно до Закону № 3817, є безпідставним. Як наслідок, податкове повідомлення-рішення від 16.05.2025 № 16 є протиправним та належить до скасування.

Також, як наведено вище по тексту та встановлено судом, автозаправна станція за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, 109 В була непридатна до експлуатації, про що 27.03.2025 позивачем подано до ГУ ДПС у Рівненській області заяву про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадилась діяльність (форма № 20-ОПП), якою було повідомлено контролюючий орган про зміну стану об`єкта оподаткування.

31.03.2025 ФОП ОСОБА_1 передав автозаправну контейнерну автоматичну станцію у платне строкове користування для гр. ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди № 25/03/31-1 та актом приймання передачі від 31.03.2025.

Отже станом на 05.04.2025 (день фактичної перевірки), позивач не здійснював господарської діяльності на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , позаяк така АЗС була передана в оренду іншій особі.

Оскільки автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_1 була непридатна до експлуатації та більше того, така з 31.03.2025 передана у платне строкове користування іншій особі, то застосування штрафних санкцій до позивача за порушення п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України є безпідставним та необґрунтованим. Тому податкове повідомлення-рішення від 16.05.2025 № 16 також є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 року по справі № 826/11054/15, з огляду на вищезазначені положення, саме на податковий орган як суб`єкт владних повноважень покладається обов`язок надати суду достатні докази на обґрунтування зафіксованих в акті перевірки висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких щодо платника прийнято оскаржувані акти індивідуальної дії, які є предметом судового розгляду.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в порядку статті 77 КАС України, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на підставі частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 5600грн, сплачена відповідно до платіжної інструкції від 30.07.2025 № 853.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 16.05.2025 за № 16 та № 16 в повному обсязі.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 5600грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 26 листопада 2025 року

Суддя Т.О. Комшелюк