Справа № 460/16929/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2025 року м. Рівне №460/16929/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2025 фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6118/ від 11.04.2025.

Ухвалою від 19.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/16929/25; розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з позовною заявою, вимоги ґрунтуються на тому, що ФОП ОСОБА_1 , будучи платником єдиного податку 2-ї групи, не зареєстрована платником податку на додану вартість, не провадить діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, не провадить діяльність з реалізації лікарських засобів чи виробів медичного призначення, не провадить діяльність з реалізації ювелірних чи побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, а тому у відповідності до п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не має обов`язку вести облік товарних запасів. Єдиним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є надання медичних (стоматологічних) послуг. Медична послуга це послідовно визначені дії або комплекс дій суб`єкта господарювання у сфері охорони здоров`я, що мають свою вартість і які, як правило, включають в себе консультацію лікаря, обстеження, діагностику, лікування, хірургічну процедуру, реабілітацію, профілактичні заходи та інші медичні дії, що зазвичай передбачають використання лікарських засобів та/або виробів медичного призначення в єдиному циклі. За своєю природою медична послуга має самостійне значення, має бути ретельно спланована як за обсягом дій, так і пов`язаним з ними витрачанням лікарських засобів та виробів медичного призначення що передбачені медико-технологічною документацією. При наданні стоматологічних послуг позивач мала право зазначати спрощену назву послуги, але це не перетворювало послугу в товар, що контролюючий орган залишив поза увагою та дослідженням. У зв`язку з цим вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Згідно з відзивом на позов Головне управління ДПС у Рівненській області позовні вимоги не визнає. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно даних СОД РРО за період з 01.01.2025 по 11.03.2025 ФОП ОСОБА_1 із використанням РРО з фіскальним номером реалізовано лікарських засобів та виробів медичного призначення на загальну суму 83600,00 грн., необлікованих в установленому порядку. На початок перевірки та протягом її проведення ФОП ОСОБА_1 для перевіряючих не надано форму ведення обліку товарних запасів (лікарських засобів та виробів медичного призначення), в якій має зазначатися інформація про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку, що передбачено наказом МФУ №496 від 03.09.2021 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку», як і документи, що підтверджують їх облік та походження, на підставі яких вносяться записи до форми ведення обліку товарних запасів. За наведеного, відповідач діяв виключно у межах своєї компетенції у спосіб та на підставі, визначені законом, тому спірне податкове повідомлення-рішення винесено правомірно та скасуванню не підлягає.

Дослідженням по справі письмових доказів суд встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 20.07.2007 (номер запису 0015585), перебуває на обліку як платник податку в Головному управлінні ДПС у Рівненській області; з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування та з цього часу зареєстрована платником єдиного податку (2 група). Основним видом діяльності є медична та стоматологічна практика (КВЕД 86.2).

06.03.2025 керівником Головного управління ДПС у Рівненській області винесено наказ «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 » №680-п. Зазначеним правовим актом індивідуальної дії наказано провести фактичну перевірку в стоматологічному кабінеті «Дент-Арт» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з 10 березня 2025 року терміном 10 діб. Наказ мотивовано ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.80.8 ст.80, п.82.3 ст.80 Податкового кодексу України та видано на підставі пп.80.2.2, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Відповідачем стверджено, що наказ видано з огляду на доповідну записку управління податкового аудиту, з огляду на лист ДПС України від 05.12.2024 №33884/7/99-00-07-03-01-07 щодо можливих фактів порушень вимог трудового законодавства в стоматологічному кабінеті «Дент-Арт».

На підставі наказу Головного управління ДПС у Рівненській області №680-п від 06.03.2025 і направлень №№ 1133/Ж3/17-00-07-05-15, 1134/Ж3/17-00-07-05-15 з 16:29 год. 11 березня 2025 року до 16:40 год. 14 березня 2025 року проведена фактична перевірка стоматологічного кабінету «Дент-Арт», за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання податкового законодавства у сфері розрахунків за готівкові кошти.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 14.03.2025 (бланк №000286), зареєстрований 17.03.2025 за реєстраційним номером 4317/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 .

У розділі 2.2.20 вказаного акту зазначено, що в ході фактичної перевірки встановлено наступні порушення:

1) Не забезпечено можливості розрахунків в безготівковій формі за продані товари (надані послуги), банківський платіжний термінал відсутній;

2) Залучення до роботи медичної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) без належного оформлення трудових відносин та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Дані про медичну сестру ОСОБА_2 , як про найману особу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в інформаційній базі даних органу ДПС відсутні;

3) Здійснення реалізації товару, який не облікований у встановленому порядку, не відображений в такому обліку, на загальну суму 83600,00 грн. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496. Згідно даних СОД РРО, за період з 01.01.2025 реалізовано лікарських засобів та виробів медичного призначення на загальну суму 83600,00 грн., проте форма обліку товарних запасів відсутня, як і відсутні документи, які підтверджують їх облік та походження.

За висновками перевірки встановлено порушення вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» №894 від 29.07.2002, ст.24 Кодексу законів про працю України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку» №496 від 03.09.2021.

До акту перевірки були складені такі додатки: Х-звіт, опис наявних купюр і монет, додатки 1-3 (фактично це дані СОД РРО за період з 01.01.2025 по 11.03.2025).

Позивачем подавалися письмові заперечення до акту перевірки, у відповідь на які відповідачем висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки №4317/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 від 17.03.2025, відповідачем 11.04.2025 винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення №6118/, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг 83600,00 грн. на підставі пп.54.3.3. п.54.3. ст.54 Податкового кодексу України та ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється нормами Податкового кодексу України.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктами 80.1., 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, в тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пункт 80.2.2); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5).

Згідно з пп.19-1.1.4, 19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Відповідно до абзацу 1 статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

За змістом наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №680-п від 06.03.2025, правовою підставою для перевірки є пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що у відповідача були належні правові підстави для проведення перевірки позивача.

Процедурних порушень щодо проведення фактичної перевірки і винесення податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення судом не встановлено.

Надаючи оцінку порушенням, покладеним в основу спірного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення №6118/ від 11.04.2025 слугували висновки податкового органу про те, ФОП ОСОБА_1 реалізовувались лікарські засоби та вироби медичного призначення, які не були обліковані в установленому порядку.

Вказані висновки, в свою чергу базуються на даних СОД РРО, за якими в період з 01.01.2025 по 11.03.2025 позивач в межах своєї господарської діяльності реалізовувала лікарські засоби та вироби медичного призначення з такими найменуваннями, як: «пломба», «тимчасова пломба», «вінір», «тимчасова коронка», «електроніж», «анестезія», «пов`язка з лікувальною пастою», «ліки в порожнині зуба», «анкер+сх». Загальна сума таких засобів/виробів складає 83600,00 грн.

Оскільки позивач не вела обліку таких товарних запасів відповідно до Порядку ведення обліку товарних запасів, затвердженого наказом МФУ №496 від 04.09.2021, відповідач дійшов висновку про порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що й слугувало підставою винесення спірного рішення, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 83600,00 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

В силу вимог абзацу першого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку затверджено наказом Міністерства фінансів України №496 від 03.09.2021). При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

В той же час, в силу прямої норми, закріпленої в абзаці другому пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач є фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку та не зареєстрована платником податку на додану вартість.

Позивач наголошує, що на неї не розповсюджується дія абзацу першого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, позаяк вона провадить лише такий вид господарської діяльності, як надання стоматологічних послуг, і окремо не реалізовує ні лікарські засоби, ні вироби медичного призначення.

Разом з тим, відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, наполягає на встановлених фактах реалізації позивачем лікарських засобів та виробів медичного призначення.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону №265/95-ВР, вироби медичного призначення (медичні вироби) це будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, призначені для діагностики, лікування, профілактики організму людини та (або) забезпечення таких процесів.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону №123/96-ВР лікарський засіб це будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох активних фармацевтичних інгредієнтів та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох активних фармацевтичних інгредієнтів та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу. До лікарських засобів належать: АФІ, продукція "in bulk"; готові лікарські засоби (лікарські препарати, ліки, медикаменти); гомеопатичні засоби; засоби, які використовуються для виявлення збудників хвороб, а також боротьби із збудниками хвороб або паразитами; лікарські косметичні засоби та лікарські домішки до харчових продуктів.

Медичні вироби, введені в обіг в Україні, як і лікарські засоби, зареєстровані в нашій державі, відпускаються фармацевтами кінцевим споживачам з аптек та їх структурних підрозділів відповідно до Порядку відпуску лікарських засобів і медичних виробів з аптек та їх структурних підрозділів та Правил з дотриманням Ліцензійних умов.

В свою чергу, медична послуга це послідовно визначені дії або комплекс дій суб`єкта у сфері охорони здоров`я, що мають свою вартість і, як правило, включають у себе консультацію лікаря, обстеження, діагностику, лікування, хірургічну процедуру, реабілітацію, профілактичні заходи та інші медичні дії, що, зазвичай, передбачають використання лікарських засобів та/або виробів медичного призначення в єдиному циклі.

За своєю природою медична послуга має самостійне значення, має бути ретельно спланована, як за обсягом дій, так і пов`язаним із ними витрачанням лікарських засобів та виробів медичного призначення, що передбачено згідно з медико-технологічною документацією.

Стоматологічна послуга є комплексом медичних дій, які передбачають: консультації, діагностику, лікування (у т.ч. із застосуванням медикаментів та медвиробів), та не є окремим продажем товарів. Відповідно до цього, якщо під час лікування використовуються медичні засоби, то це розглядається саме як частина послуги, а не як торгівля такими медичними засобами.

Стоматолог використовує медичні вироби (наприклад, пломбувальні матеріали, анестетики, інструменти, імплантати) саме як частину медичної послуги, а тому він в такому випадку реалізовує не товар, а саме комплексну послугу.

Отже, суб`єкти господарювання, платники єдиного податку, які здійснюють діяльність виключно з надання стоматологічних послуг, не зобов`язані вести облік товарних запасів, зокрема лікарських засобів та/або виробів медичного призначення, які використовуються для лікування пацієнтів у межах надання зазначених послуг.

Таку ж позицію займає ДПС України, зокрема вона наведена у відповіді, наданій на звернення Комітету Верховної Ради У країни з питань фінансів, податкової та митної політики 07.05.2025 за №484/2199-00-07-03-01-02.

Центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику визнає, що платник єдиного податку другої групи, який здійснює діяльність виключно з надання стоматологічних послуг, не зобов`язаний вести облік товарних запасів та не повинен підтверджувати (в тому числі первинними документами) витрати на придбання лікарських засобів та/або виробів медичного призначення, якщо вони використовуються в єдиному циклі. І лише у тому випадку, коли продаж лікарських засобів та/або виробів медичного призначення, здійснюється окремо від надання медичних послуг, то облік товарних запасів здійснюється на загальних підставах.

Підсумовуючи наведене, слід зазначити, що облік товарних запасів фізична-особа підприємець не веде, якщо вона:

· є платником єдиного податку;

· не зареєстрована платником ПДВ;

· надає виключно стоматологічні послуги (включаючи терапевтичну, хірургічну, ортопедичну, ортодонтичну та естетичну стоматологію, а також професійну гігієну, анестезію тощо);

· не провадить діяльність з реалізації лікарських засобів або виробів медичного призначення окремо від надання послуг (наприклад, продаж зубних щіток, іригаторів тощо).

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2-ї групи, не зареєстрована платником податку на додану вартість, надає виключно стоматологічні послуги, не здійснюючи реалізацію лікарських засобів або виробів медичного призначення окремо від таких послуг, з огляду на що не має обов`язку вести облік товарних запасів в силу прямої норми, закріпленої у абзаці другому пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Доводи податкового органу про зворотне, які ґрунтуються на інформації СОД РРО, якою зафіксовано отримання позивачем грошових коштів за такі найменування «товару», як «пломба», «тимчасова пломба», «вінір», «тимчасова коронка», «електроніж», «анестезія», «пов`язка з лікувальною пастою», «ліки в порожнині зуба», «анкер+сх», ціна яких визначена за одиницю і дорівнює їхній вартості, суд відхиляє, як алогічні.

Зазначена термінологія використовується в стоматології саме для визначення певної частини медичної послуги. Зазначені матеріали використовуються лікарем-стоматологом під час здійснення медичної процедури, є суто індивідуальними для кожного клієнта та не можуть бути реалізовані як окремий товар, оскільки є невід`ємною частиною такої медичної процедури.

При цьому, чинним законодавством від позивача, як фізичної особи-підприємця, що перебуває на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку, не вимагається у розрахункових документах детально визначати повну назву наданої послуги (реалізованого товару).

Так, відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 3 Закону №265/95, фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку» №496 від 03.09.2021.

За наведеного податкове повідомлення-рішення №6118/ від 11.04.2025 не відповідає визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам законності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню в судовому порядку.

Суд також акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Головне управління ДПС у Рівненській області належними і допустимими доказами у справі не довело факту порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства. Відтак суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність прийнятого ним рішення. Натомість, доводи та аргументи позивачки знайшли повне підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому її позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведеного присудженню позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена нею сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6118/, винесене Головним управлінням ДПС у Рівненській області 11.04.2025.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 листопада 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Н.В. Друзенко