Справа № 380/24682/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗОБОВ`ЯЗАННЯ СУБ`ЄКТА ВЛАДНИХ ПОВНОВАЖЕНЬ ПОДАТИ ЗВІТ ПРО ВИКОНАННЯ СУДОВОГО РІШЕННЯ

21 листопада 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Савчука Володимира Олександровича від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та клопотання представника відповідача від 11 листопада 2025 року про повернення такої заяви без розгляду у справі № 380/24682/23 за позовом ОСОБА_1 до Інформаційного агентства про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Інформаційного агентства (відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Інформаційного агентства щодо відмови у виплаті додаткової винагороди ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;

- зобов`язати Інформаційне агентство нарахувати і виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;

- стягнути з відповідача Інформаційного агентства на користь позивача ОСОБА_1 понесені витрати з надання професійної правничої допомоги у сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Інформаційного агентства подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Інформаційного агентства (вул. Князів Острозьких, 45/1/33, м. Київ, 01011) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Інформаційного агентства щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Зобов`язано Інформаційне агентство нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

У встановленні судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Інформаційного агентства користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1500,00 грн витрат на правничу допомогу.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовлено.

10 листопада 2025 року представник позивача адвокат Савчук Володимир Олександрович подав через систему «Електронний суд» заяву від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 380/24682/23.

Указана заява мотивована тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/24682/23 від 22 грудня 2023 року набрало законної сили. 04 березня 2024 року позивач подав заяву до відділу примусового виконання рішень з долученням виконавчого листа у справі № 380/24682/23 щодо примусового виконання рішення суду від 22 грудня 2023 року, відповідно відділ примусового виконання рішень відкрив виконавче провадження, постанову надіслав відповідачу, однак відповідач проігнорував вказану постанову. 23 березня 2025 року позивач подав заяву державному виконавцю щодо невиконання рішення суду та просив надати інформацію щодо його виконання, проте виконавець відповіді не надав. 30 квітня 2025 року позивач подав скаргу на дії виконавця, яка також залишилася без відповіді. 16 вересня 2025 року позивач подав повторне звернення щодо виконання рішення, яке також залишене без реалізації. Станом на день подання цієї заяви рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 380/24682/23 залишається невиконаним.

З огляду на вказане просить суд зобов`язати Інформаційне агентство подати до суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/24682/23 від 22 грудня 2023 року по нарахуванню і виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а у разі невиконання рішення суду накласти штраф на керівника Інформаційного агентства.

11 листопада 2025 року представник відповідача подав через систему «Електронний суд» заперечення на заяву представника позивача про встановлення судового контролю, наведені у яких аргументи зводяться до такого:

- у заяві про встановлення судового контролю зазначено неправильну адресу позивача; позивач не надав жодних доказів на підтвердження декларування/реєстрації ним адреси, вказаної у заяві, що унеможливлює перевірку дотримання ним вимог частини першої статті 167 КАС України в частині обов`язковості зазначення у заяві місця проживання чи перебування;

- заява про встановлення судового контролю не містить зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету;

- ордер серії ВК № 1099682 був використаний під час звернення до відповідача з адвокатськими запитами і не міг використовуватись під час звернення до адміністративного суду, зокрема й із заявою про встановлення судового контролю від 07 листопада 2025 року.

З огляду на вказане просить суд повернути заяву представника позивача від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 380/24682/23 без розгляду.

Щодо клопотання представника відповідача від 11 листопада 2025 року про повернення заяви представника позивача від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду без розгляду суд зазначає таке.

Загальні вимоги до форми та змісту будь-якої письмової заяви, клопотання, заперечення визначені статтею 167 КАС України.

Так, відповідно до вимог частини першої статті 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з абзацом десятим частини першої статті 167 КАС України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Абзацом першим частини другої цієї статті передбачено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

У своїй заяві про встановлення судового контролю представник позивача на виконання вимог пункту 1 частини першої статті 167 КАС України зазначив таку адресу позивача: вул. Театральна, 22 м. Львів, 79008.

Варто зауважити, що така ж адреса позивача була зазначена і в позовній заяві від 19 жовтня 2023 року, при цьому жодних застережень щодо цієї адреси відповідач під час розгляду справи не висловлював.

Суд зазначає, що положення статті 167 КАС України не вимагають від позивача долучати до письмової заяви (клопотання) докази на підтвердження декларування/реєстрації ним адреси, вказаної у заяві (клопотанні).

Зазначивши у заяві про встановлення судового контролю адресу позивача представник позивача дотримався вимог пункту 1 частини першої статті 167 КАС України в цій частині, тому відповідні доводи представника відповідача суд відхиляє як безпідставні.

Щодо зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, то суд відзначає, що очевидно, що якщо представник позивача формує та подає заяву про встановлення судового контролю з використанням системи «Електронний суд», то в нього наявний електронний кабінет; крім того, до заяви представник позивача долучив квитанцію № 5003000 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС Інформаційного агентства, що вказує на наявність електронного кабінету й у відповідача, тож повернення судом поданої заяви лише через незазначення представником позивача відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету буде вважатися надмірним формалізмом.

У аспекті цього суд також звертає увагу на те, що у рішенні у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France») від 04 грудня 1995 року (заява № 23805/94, пункт 36) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження (рішення у справі «Волчлі проти Франції» від 26 липня 2007 року, заява № 35787/03, пункт 29). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Водночас ЄСПЛ розмежовує формалізм та надмірний формалізм, визнаючи формалізм явищем позитивним та необхідним, оскільки такий забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм, як зазначає ЄСПЛ, заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) вказала, що положення Конвенції вимагають уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Щодо долученого представником позивача ордера від 21 серпня 2023 року серії ВК № 1099682 суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 57 КАС України).

Частиною четвертою статті 59 КАС України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076).

Пунктами 11, 12 Положення про ордер на надання правничої допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі Положення № 41), передбачено, що:

- ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта (пункт 11);

- ордер містить такі реквізити, зокрема: назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у разі необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо) (пункт 12).

Заява про встановлення судового контролю від імені позивача підписана адвокатом Савчуком Володимиром Олександровичем, який на підтвердження таких своїх повноважень надав ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21 серпня 2023 року серії ВК № 1099682.

Зазначений ордер на надання правничої (правової) допомоги містить усі необхідні реквізити, передбачені Положенням № 41. Його зміст дає підстави дійти висновку про наявність у адвоката Савчука Володимира Олександровича повноважень на представництво позивача у таких органах: у Львівському окружному адміністративному суді (судах апеляційної і касаційної інстанції); МОУ; Інформаційному агентстві МОУ; органах військового упр.; державних органах; виконавчій службі, що відповідає вимогам пункту 12 Положення № 41.

З огляду на вказане доводи представника відповідача про те, що ордер серії ВК № 1099682 був використаний під час звернення до відповідача з адвокатськими запитами і не міг використовуватись під час звернення до адміністративного суду, зокрема й із заявою про встановлення судового контролю від 07 листопада 2025 року, є надуманими та не враховуються судом.

З урахуванням викладеного у задоволенні клопотання представника відповідача від 11 листопада 2025 року про повернення заяви представника позивача адвоката Савчука Володимира Олександровича від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 380/24682/23 без розгляду належить відмовити.

Вирішуючи заяву представника позивача адвоката Савчука Володимира Олександровича від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказані конституційні положення знайшли своє відображення у відповідних нормах КАС України.

Так, відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

А за змістом статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд під час вирішення справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy). Отже, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі Сіка проти Словаччини (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27 від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення Ліпісвіцька проти України № 11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ у справах Ромашов проти України від 27 квітня 2004 року, Шаренок проти України від 22 лютого 2004 року зазначено, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі Сокур проти України (Sokur v. Ukraine), № 29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі Крищук проти України (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06 від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень ЄСПЛ свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до частини першої статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 КАС України.

Отже, законодавець установив різні види (правові форми) здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, одним із яких є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про його виконання, що врегульовано статтями 382-382-3 КАС України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом частин першої-другої статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оцінюючи наявність підстав для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду у цій справі, суд ураховує таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 380/24682/23 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 21 квітня 2023 року по 04 липня 2023 року в розмірі до 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Вказане рішення суду після його перегляду в апеляційному порядку набрало законної сили 14 жовтня 2024 року.

Докази виконання відповідачем згаданого рішення суду станом на дату звернення представника позивача із заявою про встановлення судового контролю від 07 листопада 2025 року у матеріалах справи відсутні, до заперечення на вказану заяву представник відповідача таких доказів не надав, жодних пояснень щодо причин такого тривалого періоду (більше одного року) невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, не навів.

З огляду на вказані обставини суд уважає, що у цій справі наявні достатні підстави для задоволення розглядуваної заяви представника позивача та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 380/24682/23, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Ураховуючи приписи частини третьої статті 382-1 КАС України, суд уважає, що достатнім строком для підготовки відповідачем звіту про виконання судового рішення у цій справі буде тридцятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

Суд повідомляє відповідача, що звіт повинен бути поданий у встановлений судом строк та з додержання вимог частин другої - третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Суд також звертає увагу відповідача на положення частин третьої, десятої статті 382-3 КАС України, згідно із якими керівник суб`єкта владних повноважень несе відповідальність у вигляді штрафу в разі постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті звіту, неподання звіту у строк, встановлений судом, або подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 293, 295, 382, 382-1, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача від 11 листопада 2025 року про повернення заяви представника позивача адвоката Савчука Володимира Олександровича від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 380/24682/23 без розгляду відмовити.

Заяву представника позивача адвоката Савчука Володимира Олександровича від 07 листопада 2025 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 380/24682/23 задовольнити.

Зобов`язати Інформаційне агентство у тридцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі 380/24682/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2025 року.

Суддя Клименко О.М.