Справа № 360/1085/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року справа №360/1085/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 360/1085/25 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.) за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

Адвокат Галкін Вячеслав Леонідович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, якою просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу пенсію за з 07.06.2021 по 31.01.2022 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 360/4151/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15 червня 2021 року № 68 Про відмову в призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з частиною третьою статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.06.2021, зарахувавши до стажу за списком № 1 період роботи з 24.03.2005 по 26.05.2005 в ТОВ Альянс ЛТД електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ № 55 м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997.

На виконання цього рішення суду Головним УПФУ в Луганській області позивачу було призначено пенсію з 07.06.2021.

Однак відповідач, втрутившись в матеріальне право позивача вільно розпоряджатися своїм майном, розпочав виплату пенсії не з дати призначення, а з 07.06.2021. Тобто пенсію за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 відповідач протиправно утримує.

У відповідь на адвокатський запит листом від 02.05.2025 №1200-0208-8/10873 повідомив, що виплату пенсію за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 здійснить при наявності коштів в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

З означеного вбачається, що фактично відповідачем здійснено протиправне посягання на майно позивача шляхом його утримання та невиплати.

Представник позивача вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 протиправними.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 360/1085/25 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за з 07.06.2021 по 31.01.2022 в сумі 103245,87 грн (сто три тисячі двісті сорок п`ять гривень 87 копійок). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно довідки від 13.09.2022 № 1250- позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21, яке набрало законної сили 05 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15 червня 2021 року № 68 Про відмову в призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з частиною третьою статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.06.2021, зарахувавши до стажу за списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 24.03.2005 по 26.05.2005 в ТОВ Альянс ЛТД електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ № 55 м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997.

На виконання рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21 рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 30 грудня 2021 року № 93 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 07 червня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ №1058-IV,Прик.полож.,п.2,ч.1; ЗУ №1788,ст.14 (Роботи підземні, професії за пост.№202 (25)).

Також на виконання рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21 ОСОБА_1 нараховано борг з виплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 в сумі 103245,87 грн, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією протоколу.

Відповідно до інформації з підсистеми Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України розділ Реєстр судових рішень 28 грудня 2021 року в підсистемі зареєстровано рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21; органом Пенсійного фонду України, що виконує рішення, є: ГУПФУ в Луганській області; органом Пенсійного фонду України, що є боржником за рішенням, є: ГУПФУ в Луганській області; районне управління Пенсійного фонду України: УПФУ в м. Лисичанську Луганської області; тип рішення суду: Державний бюджет; реєстраційний номер рішення суду: 151154; період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення: з 07 червня 2021 року по 31 січня 2022 року в сумі 103245,87 грн; залишок невиплачених коштів та заборгованість по пенсії: 103245,87 грн; відмітка про виконання судового рішення: ні.

На адвокатський запит представника позивача ГУПФУ в Луганській області листом від 02 травня 2025 року № 1200-0208-8/10873 повідомило, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 по справі№ 360/4151/21, яке набрало законної сили 05.11.2021 Головним управлінням ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 07.06.2021 та зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи в ТОВ АльянсЛТД на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею з 24.03.2005 по26.05.2006 та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ№ 55м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997. Пенсію було нараховано на основну відомість лютого 2022 року на розрахунковий рахунок банківської установи ПАТ КБ Приватбанк. Заборгованість з виплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 у сумі 103245,87 грн обліковано в Головному управлінні та буде виплачено з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Виплати на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з Державного бюджету, здійснюється в межах наявних бюджетних призначень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону № 1058-IV згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16.12.2020 № 1279 Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги (далі - Постанова № 1279), у пункті 3 якої встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, від 23 липня 2014 року № 280 та від 11 травня 2017 року № 312 відповідні зміни.

Відповідно до пункту 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) (далі - Порядок № 1596 зі змінами, внесеними Постановою № 1279), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Суд зазначив, що вказаний Порядок та інші Порядки на які посилається відповідач, не є законами, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання виплат позивачем, а тому право позивача на отримання виплат було безпідставно порушено відповідачем.

Суд зазначив, що підхід відповідача не враховує принципи верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави. У спірних правовідносинах, відповідач не врахував положення Закону, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні та відповідно є пріоритетним у застосуванні до правовідносин, що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних страхових виплат особам, які втратили працездатність внаслідок професійного захворювання.

Суд наголосив, що положення Порядків обмежують осіб, що належать до ВПО та пенсіонерів які змінили місця проживання, у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку, а також порушує принцип рівності, передбачений статтею 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені статтею 33 Конституції України.

Зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Аналогічну правову позицію викладено в зразковій справі №805/402/18-а, а також, постановах Верховного суду від 14.03.2018 у справі №243/6815/17, від 06.03.2018 у справі №243/6753/17, від 26.06.2018 у справі №185/5578/17, від 04.07.2018 у справі № 185/9746/16-а.

За своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимогі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

У випадку призначення певній особі належним органом пенсії ця особа має право на своєчасне отримання цієї пенсії.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законами, які приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Тому, не виплати позивачеві пенсії за спірний період за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як встановлено судом, сума заборгованість з призначеної позивачу пенсії за період з 07 червня 2021 року по 31 січня 2022 року складає 103245,87грн.

Спір щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами відсутній.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати заборгованості з пенсії за певний період підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача заборгованості з пенсії в судовому порядку.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 360/1085/25 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 360/1085/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

А.В. Гайдар