Справа № 520/18663/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. Справа № 520/18663/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025, суддя Шляхова О.М., по справі № 520/18663/25

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Баранової Я.О. від 09.07.2025, про повернення виконавчого документу, як стягувачу, у виконавчому провадженні №57834765;

- зобов`язати відповідача виконати вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 в частині подання керівником відповідного органу державної виконавчої служби до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документів та відомостей, необхідних для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомити в установленому порядку стягувача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Баранової Я.О. від 09.07.2025, про повернення виконавчого документу, як стягувачу, у виконавчому провадженні №57834765.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у межах виконавчого провадження №57834765 вирішити питання про передачу виданого Харківським окружним адміністративним судом виконавчого листа №2040/6198/18 від 23.11.2018 у порядку ч. 3 ст. 4 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Вищенаведена норма підтверджується вимогами розд. I ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до змісту якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Отже, стягувач має звернутися з відповідною заявою до Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 26.12.2018 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №57834765 з примусового виконання виконавчого листа № 2040/6198/18, виданого 23.11.2018 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03.01.2013 на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі №2002 /2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за період із грудня 2010 року по 1 травня 2016 року на виплачену суму 38204,26 грн. - відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

06.06.2025 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до Харківського окружного адміністративного суду подано заяву про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 2040/6198/18 від 26.06.2025 заяву державного виконавця задоволено, змінено спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №2040/6198/18 та встановлено спосіб виконання рішення, шляхом стягнення з Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03.01.2013 на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі №2002/2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за період із грудня 2010 року по 1 травня 2016 року на виплачену суму 38204,26 грн. - відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, всього в розмірі 88490,80 грн.

У зв`язку зі зміною способу виконання судового рішення, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановою Я.О. від 09.07.2025 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку суб`єкт владних повноважень повинен діяти у порядку ч. 3 ст. 4 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і передати оригінал виконавчого документа до відповідного органу системи Державної казначейської служби України, а не повертати оригінал виконавчого документа стягувачу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчим листом виданим судом.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Отже, державний виконавець з метою примусового виконання рішень, в тому числі рішень зобов`язального характеру здійснює заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом № 1404-VIII.

Так, спірні правовідносини виникли з приводу оскарження постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. від 09.07.2025 у ВП № 57834765 про повернення виконавчого документа виконавчого листа № 2040/6198/18, виданого 23.11.2018 Харківським окружним адміністративним судом, стягувачу ОСОБА_1 , без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Приймаючи оскаржувану постанову, державний виконавець виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII та розд. I ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Отже, враховуючи, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 2040/6198/18 від 26.06.2025 змінено спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №2040/6198/18 та встановлено спосіб виконання рішення, шляхом стягнення з Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої за рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та ін. проти України щодо заяви ОСОБА_1 № 4862 від 03.01.2013 на виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі №2002/2-а-464/11 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат у загальному розмірі 88490,80 грн., стягувач має звернутись до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, із заявою про виконання рішення суду.

Надаючи оцінку наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 834765 було відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2040/6198/18, виданого 23.11.2018 Харківським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат.

В подальшому ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 2040/6198/18 від 26.06.2025 змінено спосіб і порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №2040/6198/18, внаслідок судове рішення підлягало примусовому виконанню шляхом стягнення з Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 спірних сум.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлені Законом України від 5 червня 2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Частиною 1 ст. 5 Закону 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону 1404-VI рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Таким чином, згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» повноваженнями щодо виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ наділено органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» вбачається, що такі рішення виконуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Аналіз зазначених норм дає суду підстави для висновку про те, що виконання вказаної категорії судових рішень здійснюється саме органами Державної казначейської служби України згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Натомість, Державна виконавча служба не наділена повноваженнями виконувати в примусовому порядку рішення суду щодо стягнення коштів з державних органів шляхом списання коштів з рахунків державного органу.

Так, повернення стягувачу виконавчого документу згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII здійснюється за умов, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Отже, враховуючи наведене вище правове регулювання питань примусового виконання судових рішень суду щодо стягнення коштів з державних органів, колегія суддів зазначає, що фактично органи Державної виконавчої служби не наділені повноваження щодо їх виконання, у зв`язку з чим не мають можливості здійснювати виконавчі дії у вказаних категоріях справ з метою примусового виконання судових рішень щодо стягнення коштів з державних органів.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що враховуючи встановлений спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №2040/6198/18 шляхом стягнення з боржника - Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області на користь стягувача - ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої суму індексованого доходу та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати соціальних виплат у загальному розмірі 88490,80 грн., державний виконавець у ВП № 57834765 в силу положень ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» позбавлений можливості здійснювати подальші виконавчі дії з метою примусового виконання судового рішення.

Таким чином, керуючись приписами п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, державним виконавцем прийнято обґрунтоване рішення щодо повернення виконавчого документу стягувачу ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів вважає помилковими посилання на те, що у спірних правовідносинах спеціальною нормою є ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з якою суб`єкт владних повноважень повинен передати оригінал виконавчого документа до відповідного органу системи Державної казначейської служби України, а не повертати оригінал виконавчого документа стягувачеві, оскільки положеннями ст. 4 даного Закону врегульовано особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Разом з тим, спір у даній справі виник з приводу виконання рішення суду про стягнення коштів з державного органу, з огляду на що підстави для застосування ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відсутні.

Крім того, колегія суддів додатково зазначає, що механізм виконання рішень про стягнення коштів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Відповідно до п. 6 Порядку № 845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Отже, для виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №2040/6198/18 про стягнення коштів з Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області позивач у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», повинен звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів із заявою про його виконання, надавши документи, визначені Порядком № 845.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Баранової Я.О. від 09.07.2025, про повернення виконавчого документу, як стягувачу, у виконавчому провадженні №57834765, та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 520/18663/25 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 27.11.25.