Справа № 420/3498/25
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3498/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.05.2024 № 0-1524-UA0027993, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.05.2024 року № 0-1524- UA0027993.

2. Стягнути судові витрати у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач звертає увагу, що 20 вересня 2024 року він отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.05.2024 року № 0-1524- НОМЕР_1 про стягнення суми податкового зобов`язання у розмірі 29 573, 76 грн. Зазначене зобов`язання на позивача покладено як на власника будинку АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку складає 502,90 кв.м. Таїровська Селищна Рада Одеського району прийняла рішення 175-VIIІ від 30 червня 2021 року про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Додатками 1 та 2 до вищезазначеного рішення сільради визначені умови та порядок нарахування податку, а також пільги. На сайті відповідача в відкритому доступі знаходиться інформація про те, що розмір та дату встановлення на відповідних територіях ставок місцевих податків і зборів, а також про встановлені податкові пільги, які будуть діяти у 2023 році. Таким чином відповідач підтвердив наявність у позивача пільги у розмірі 100 % на його майно. Відповідно пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 ст.266 Податкового кодексу України, для фізичних осіб не застосовуються до: - об`єкта/ об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 ст. 266 ПК України. Зазначенні положення враховані сільрадою під час прийняття рішення про пільги про що свідчить зміст додатку. П`ятикратний розмір неоподаткованої пільги, відповідно до рішення сільради, складає 900 кв.м. (180 * 5 = 900). Таким чином відсутні підстави для нарахування оскарженого податкового зобов`язання. Відповідач нараховуючи податкове зобов`язання не звернув увагу, що позивач як фізична особа не повинен сплачувати вищезазначений податок. Більш того, оскаржене податкове повідомлення-рішення не містить детальний порядок розрахування податкового зобов`язання та навіть неможливо припустити, яким чином відповідач прийшов для висновку про нарахування саме такого розміру податкового зобов`язання. Отже неконкретний розрахунок є також підставою для скасування рішення. Відповідно до скріншоту з застосунку Дія можливо встановити, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.05.2024 року № 0-1524-UA0027993 позивач отримав тільки 24 вересня 2024 року. З урахуванням цього, можливо встановити, що позивачем не порушений строк позивної давності. Позивач вважає, що рішення є протиправним та незаконним, що змусило його звернутися до суду.

(б) Позиція Відповідача

21.02.2025 від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначив, що згідно інформаційно комунікаційної системи «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) станом на дату формування податкових повідомлень рішень за податковий період 2023 року, на праві власності перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: - житловий будинок під кодом території об`єкта (КОАТУУ) № за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 03.09.2012; - квартира під кодом території об`єкта (КОАТУУ) №, власник з 19.07.2004. Керуючись статтею 266 та 102 ПКУ на ім`я ОСОБА_1 в автоматичному режимі згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС сформовано податкові повідомлення рішення за податковий період 2023 року за вищезазначені об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру та будинок від 30.05.2024 року № 0-1524- UA0027993. Податкові повідомлення-рішення направлено платнику податку на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до ст.42 ПКУ. Заява щодо неможливості виконання податкових зобов`язань відповідно до Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225, ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області не надавалась. На підставі вищевикладеного вважаємо, що Податкове повідомлення рішення від 30.05.2024 року № 0-1524-UA0027993 прийнято законно та обґрунтовано.

ІІІ Процедура та рух справи

10.02.2025 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що згідно інформаційно комунікаційної системи «Податковий блок» за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) станом на дату формування податкових повідомлень рішень за податковий період 2023 року, на праві власності перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: - житловий будинок під кодом території об`єкта (КОАТУУ) № за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 03.09.2012; - квартира під кодом території об`єкта (КОАТУУ) №, власник з 19.07.2004.

Головне управління ДПС в Одеській області керуючись статтею 266 та 102 ПКУ на ім`я ОСОБА_1 в автоматичному режимі згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС сформовано податкові повідомлення рішення за податковий період 2023 року за вищезазначені об`єкти нерухомого майна, а саме квартиру та будинок від 30.05.2024 року № 0-1524- UA0027993.

Податкове повідомлення-рішення направлено платнику податку на податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до ст.42 ПКУ, яке згодом повернувся до відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

20 вересня 2024 року позивач через застосунок Дія отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.05.2024 року № 0-1524- UA0027993 про стягнення з нього суми податкового зобов`язання у розмірі 29 573, 76 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

IV. Джерела права та висновки суду

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно норм статті 1 Податкового Кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий Кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 3 ПК України, окрім іншого, Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; рішень органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 5 ПК України, для регулювання податкових відносин застосовуються виключно поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу (п.5.2 ст. 5 ПК України).

Обов`язковими елементами, які визначаються під час встановлення податку, згідно п.7.1. статті 7 ПК України є: платники податку; об`єкт оподаткування; ставка податку: база оподаткування; порядок обчислення податку: податковий період; строки та порядок сплати податку. При цьому, згідно п.7.4 статті 7 ПК України, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).(пп.14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником об`єктів нерухомості: житловий будинок під кодом території об`єкта (КОАТУУ) № за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 03.09.2012; квартира під кодом території об`єкта (КОАТУУ) №, власник з 19.07.2004.

Так, відповідно до статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з ПК України, є місцевим податком. Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до п.8.3 ст. 8 ПК України, до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно до п.4.4 ст. 4 ПК України, установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків, а також і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч.1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" і ст. 143 Конституції України.

Так, відповідно до п. 10.3 статті 10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п.12.3 ст. 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп.12.3.2п.12.3 ст. 12 ПК України).

Відповідно до пп. 4.1.9 п. 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, одним з принципів на яких ґрунтується Податкове законодавство України є принцип стабільності - коли зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Тобто, податкові зобов`язання по місцевому податку можуть визначатися контролюючим органом лише у разі, якщо органом місцевого самоврядування своїм рішенням встановлено цей податок.

При цьому, визначення податкових зобов`язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте рішення органу місцевого самоврядування про встановлення місцевого податку або прийняте рішення про зміни до елементів вже встановленого місцевого податку.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, платниками даного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. За нормою підпункту 266.3.1. пункту 266.3 статті 266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.(п.п.266.3.2.п. 266.3. ст. 266 ПК України).

Згідно підпункту 266.5.1 пункту 266.5. статті 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.4.2. пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єкті житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійні організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, на підставі п. 266.4.3 ПКУ, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

За приписами підпункту 266.7.2 п. 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Факт наявності обов`язку зі сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, є спірним у цій справі.

Судом встановлено, що податок на майно, відмінне від земельної ділянки, запроваджений рішенням Таїровської Селищної Ради Одеського району № 175-VIIІ від 30 червня 2021 року про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Додатками 1 та 2 до вищезазначеного рішення сільради визначені умови та порядок нарахування податку, а також пільги. Відповідно до абз. «б», п. 11 додатку № 2 до рішення 175-VIIІ від 30 червня 2021 року, перелік пільг для фізичних та юридичних осіб встановлюється для будівлі житлові - об`єкт /об`єкти житлової нерухомості: для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв.м.

Відповідно пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 ст.266 Податкового кодексу України, для фізичних осіб не застосовуються до: - об`єкта/ об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 ст. 266 ПК України. Зазначенні положення враховані сільрадою під час прийняття рішення про пільги про що свідчить зміст додатку. П`ятикратний розмір неоподаткованої пільги, відповідно до рішення сільради, складає 900 кв.м. (180 * 5 = 900).

Беручи до уваги обмеження щодо надання пільг, які встановленні пунктом 266.4.3. статті 266 ПКУ, при дослідженні вбачається, що житловий будинок позивача має площу 502,90 кв.м. та не підпадає під їхню дію, а отже, неслушними є посилання податкового органу на перевищення площі нерухомості позивача.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд дійшов висновку, що положення статті 266 Податкового кодексу України, в даному випадку, не повинні підлягати застосуванню контролюючим органом при встановленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2023 рік.

Відповідно до вищенаведеного, Головним управлінням ДПС в Одеській області не правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № 0-1524- UA0027993 від 30.05.2024 року.

Суд також розглянув доводи позивача про факт неотримання податкового повідомлення-рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що копію податкового повідомлення-рішення Головне управління ДПС в Одеській області направляло на податкову адресу позивача, однак поштове відправлення повернулося відправнику без вручення їх адресату із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.42.1 п.42.3 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, в розумінні положень статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області про визначення позивачу сум грошових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно вважаються належним чином врученими відповідачу.

Зазначена обставина має значення для кваліфікації як правомірних дій контролюючого органу щодо виконання покладеного на нього ПК України обов`язку вручення платнику податків рішень, якими йому визначено до сплати певні суми грошових зобов`язань.

Однак, застосування пункту 42.5 статті 42 ПК України не спростовує ту обставину, що позивач не був обізнаний про існування податкового повідомлення-рішення про нарахування податку на нерухоме майно за 2023р., яке йому фізично не вручалося, через що він не міг реалізувати своє право на оскарження рішення податкового органу в судовому порядку.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваного рішення суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Беручи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

VI. Розподіл судових витрат

Позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., який належить до розподілу на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.05.2024 року № 0-1524- UA0027993.

3.Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, .

Суддя Оксана БОЙКО