Справа № 320/11449/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Грибан І. О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вентконтрол" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕНТКОНТРОЛ" звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві , Державної податкової служби України, у якому, з урахуванням уточнених (зменшених) позовних вимог, просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.11.2022 №7615908/36883725;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «ВЕНТКОНТРОЛ» №62 від 14.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її надходження до контролюючого органу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.11.2022 №7615909/36883725;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «ВЕНТКОНТРОЛ» №3 від 03.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її надходження до контролюючого органу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.11.2022 №7615910/36883725;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «ВЕНТКОНТРОЛ» №45 від 12.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її надходження до контролюючого органу;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.11.2022 №7615911/36883725;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ «ВЕНТКОНТРОЛ» №60 від 13.10.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її надходження до контролюючого органу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року позов задоволено.

Крім того, від представника позивача а до Київського окружного адміністративного суду надійшло клопотання про ухвалення додаткового судового рішення, у якому той просить вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн..

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНТКОНТРОЛ» витрати на правову допомогу у розмірі 28 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване додаткове рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено повно та належно співмірність послуг категоріям складності справи.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн є обґрунтованим та співмірним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому, на переконання колегії суддів, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Верховний Суд у додатковій постанові від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15 зазначив, що з аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також, Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18 зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Колегія суддів констатує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, що представником позивача як доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подав до суду документи (копії):

- договір про надання правничої допомоги №5/12 від 05.12.2022 року;

- додаток №1 до договору про надання правової допомоги №5/12 від 05.12.2022 року;

- акт здаічі-приймання робіт (надання послуг) №64 від 25.12.2023;

Отже, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу, пов`язані із юридичним супроводом справи №320/11449/23 і підтверджені належними та допустимими доказами.

Додатком №1 до договору визначено перелік та вартість конкретної послуги за договором: складання та направлення адвокатського запиту 1800,00 грн; написання та направлення претензій, скарг та листів 2000,00грн; аналіз документів Клієнта, вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, визначення правової позиції у справі 5000,00 грн; підготовка та направлення (подання) позовної заяви та додатків до неї 15 000,00 грн; представництво в суді адвокатом (одне судове засідання в рамках загального позовного провадження або спрощеного провадження з викликом сторін в т.ч. в режимі відеоконференція) 3500,00грн; складання та подання заперечення, відзиву, відповіді на відзив 3000,00грн; складання апеляційної та касаційної скарги, відзиву (заперечення) на апеляційну або касаційну скаргу 20 000,00 грн; підготовка та подання нескладного клопотання (про перенесення розгляду справи, про долучення документів до матеріалів справи, про участь представника в режимі відеоконференцїї тощо, ) 350,00 грн; підготовка та подання клопотання значної складності, клопотання які потребують обґрунтування та доведеності (клопотання про призначення експертизи, мирова угода та заява про її затвердження, клопотання про поновлення строків, складання додаткових пояснень тощо). 3000,00 грн; підготовка та подання процесуальних заяв (заява про забезпечення позову, заява про забезпечення доказів, витребування доказів тощо) 5000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи та фотофіксація (за 1 том справи) 1000,00грн; гонорар за отримання позитивного рішення суду у справі (в том числі вирішення справи «мирним» шляхом, укладення та затвердження мирової угоди, визнання відповідачем боргу, інший спосіб отримання позитивного результату) 5000,00 грн.

Також, між позивачем та адвокатом підписано Акт прийому передачі послуг в №65 від 25.12.2023 року, відповідно до змісту якого адвокатом надано послуги вартість яких становить 28000,00 грн, а саме :

- аналіз документів клієнта, вивчення актуальної судової практики в аналогічних спорах, визначення правової позиції у справі про визнання протиправними та скасування рішення про зупинення реєстрації податкових накладних, про відмову в реєстрації таблиці даних - 5000,00грн;

- підготовка та направлення (подання) позовної заяви та додатків до неї (Bapтість послуг включає в себе витрати на роздруківку копій l500 стор.) - 15 000,00грн;

- складання та подання відповіді на відзив у справі - 3 000,00грн;

-підготовка та подання .процесуальних заяв (зменшення позовних вимог) - 5 000,00грн.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000,00 грн, судом першої інстанції не враховано складність справи та співмірність з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами). Судом не надано оцінку та не перевірено обґрунтованість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), не встановлено обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При цьому, колегією суддів враховуються висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Також, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, що «… правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.».

Отже, вирішуючи питання обґрунтованості рішення суду щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 28 000,00 грн., колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підготовка позовної заяви, відповіді на додаткові пояснення належить до такої діяльності адвоката, як складання процесуальних документів, до якої входить консультація, збір та аналіз документів щодо спірних правовідносин. Отже, окреме виділення від підготовки позовної заяви таких послуг є необґрунтованим, позаяк останні є елементом підготовки позовної заяви, а тому такі витрати не можуть вважатися обґрунтованими.

Надані заявником докази не містять визначення складності справи, яка на думку суду не є складною, необхідності та обсягів аналізу податкового законодавства та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що законодавство, що регулює спірні правовідносини не є об`ємним за правовими нормами, а судова практика є чіткою та сталою. Отже, підготовка та направлення позовної заяви не потребувала великого обсягу часу для адвоката, яким надавалися такі послуги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, доводи податкового органу про неспівмірність послуг категорії складності справи та витраченого часу, колегія суддів вважає частково обґрунтованими.

З огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 10 000,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, однак неспівмірно визначив їх розмір, який би відповідав вимогам частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вентконтрол" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року змінити у мотивувальній частині та викласти абзац другий його резолютивної частини у наступній редакції:

« Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНТКОНТРОЛ» (, пр-т Відрадний, буд.95/літ.Б2, поверх 3, м.Київ, 03061) витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Головного управління Державної податкової служби у м.Києві (ідентифікаційний код 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).».

В іншій частині додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя В. Ю. Ключкович

(Повний текст постанови складено 25.11.2025)