Справа № 400/11606/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 листопада 2025 р.№ 400/11606/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі - відповідач) з вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 162 дні, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В позовній заяві позивач просив поновити строк звернення до суду з тих підстав, що про протиправні дії відповідача йому стало відомо лише при отриманні довідки № 293 від 28.08.2025.

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Суд зазначив , що питання стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду з позовною заявою буде вирішено судом після оцінки обставин (фактів), якими обґрунтована заява позивача про дотримання строку звернення до суду в сукупності з доказами, наданими відповідачем та після з`ясування позиції останнього з даного питання.

Для з`ясування обставин, пов`язаних з дотриманням позивачем строку звернення до суду, суд витребував у відповідача копії грошового атестату ОСОБА_1 та відомості про його вручення при виключенні позивача зі списків особового складу; копії наказів про включення та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України; відомості про дату повідомлення позивача про суми , нараховані при звільненні; відомості про розмір грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток.

На виконання ухвали суду відповідач повідомив, що 04.03.2025 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла заява позивача від 03.03.2025 про надання інформації за що саме були отримані кошти в розмірі 213887,13 грн від 27.02.2025 при звільненні з військової служби. Відповідач зазначив, що 27.03.2025 ним була складена відповідна довідка, яка направлена позивачу Новою поштою.

Відповідач надав суду наказ про звільнення позивача з військової служби в запас № 51 мтд від 20.02.2025, лист позивача від 03.03.2025, довідку ВЧ НОМЕР_1 НГУ, експрес накладну.

Ухвалою від 17.11.2025 суд залишив позовну заяву без руху після відкриття. Ухвала мотивована тим, що з довідки ВЧ НОМЕР_1 НГУ від 27.03.2025, направленої позивачу 01.04.2025, вбачається, що позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при звільненні, в квітні 2025 року.

Проте, до суду позивач звернувся 28.10.2025, за межами тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП тримісячного строку.

Зазначене спростовує доводи позивача, зазначені в позовній заяві, про те, що про нараховані і виплачені при звільненні суми йому стало відомо лише 28.08.2025.

На виконання ухвали суду від 17.11.2025 позивач надав заяву (отримано судом 21.11.2025) про поновлення процесуального строку.

Заява містить загальне посилання на норми права, незворотності дії нормативних актів в часі, початок перебігу строку, встановленого ст. 233 КЗпП України з дати отримання повідомлення про суми, нараховані при звільненні, а також на постанову Верховного суду від 06.03.2025 по справі № 380/13595/24.

Оцінюючи вказану заяву суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, в заяві про поновлення строків позивач зазначає, що 19.08.2025 адвокат позивача звертався до відповідача з заявою щодо роз`яснення, чи враховувалась додаткова грошова винагорода при обрахуванні компенсації за невикористані відпустки при звільненні позивача в лютому 2025 року. Відповідь на цей запит отримана 25.08.2025. На думку позивача, саме з цієї дати розпочався тримісячний строк звернення до суду.

В зв`язку з цим суд звертає увагу, що позивач вперше звернувся до відповідача щодо сум, нарахованих при звільненні, в березні 2025 року . Відповідь, яка містила перелік і суми складових грошового забезпечення, виплачених при звільненні, була направлена позивачу 01.04.2025.

Суд зауважує, що з огляду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 21.03.2025 по справі № 460/21394/23, початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум при звільненні.

Довідка відповідача від 27.03.2025 містила такі відомості.

Суд наголошує, що ні в позові, ні в заяві про поновлення строку звернення до суду, позивач не зазначає причин, з яких для з`ясування більш детальної інформації про виплачені суми, він не звертався впродовж чотирьох місяців після отримання зазначеної довідки.

Отже, на думку суду, звернення представника позивача до відповідача в серпні 2025 року з адвокатським запитом не змінює початок перебігу строку звернення до суду.

Що стосується посилання позивача на постанову Верховного Суду від 06.03.2025 у справі № 380/13595/24, суд зазначає, що 20.02.2025 позивач був звільнений з військової служби. Разом з тим, зазначена постанова передбачає необхідність оцінки фактичних умов, в яких перебував саме військовослужбовець в період строку звернення до суду.

Таким чином, позивачем не наведено фактичних обставин, які обмежили можливість своєчасного звернення до суду, з наданням відповідних доказів, яким суд має надати оцінку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в заяві від 20.11.2025, представником позивача не вказано на обставини непереборного і об`єктивного характеру, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, тому суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з позовними вимогами із значним пропуском установленого процесуальним законом строку. При цьому, звернення до суду з позовом напряму залежало від волевиявлення позивача.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Л.Л. Дерев`янко