Справа № 826/9440/18
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 р. № 826/9440/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторія-Груп" (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, 18) до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) про скасування рішення № KT-UA-2018 від 23.03.2018,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить:

- скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 23 березня 2018 року № KT-UA-2018, яким митним органом самостійно класифіковано товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2018 було відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025, передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 вказана справа передана на розгляд судді Полях Н.А.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою від 24.04.2025 замінено відповідача - Київську митницю ДФС (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) на належного відповідача - Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, ).

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 19 березня 2018 року декларантом позивача подано митну декларацію №UA100010/2018/127862 на товар: «Промислове обладнання, не заповнене фреоном, не для військового призначення та не містить у своєму складі радіоелектронні засоби та випромінювальні пристрої. Виробник: UAB «REFRA», країна виробництва: Литва (LT), визначено код товару УКТ ЗЕД та надано інші документи, серед яких, тех. Опис REFRA AU-LRI2031I та зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується та який подано для митного оформлення.

23 березня 2018 року митний орган за наслідками розгляду митної декларації оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів з посиланням на частину 4 статті 69 Митного кодексу України та рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 23 березня 2018 року № КТ-UA-2018, яким митним органом класифіковано товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД .

Підставою для самостійного визначення відповідачем коду товару згідно з УКТ ЗЕД став акт митного огляду UA100010/2018/127862, технічний паспорт/керівництво по експлуатації, отримані в межах послуги митного оформлення.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про визначення коду товару, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Порядок здійснення митного оформлення регулюється нормами розділу VIII МК України. Так, метою митного оформлення згідно з митним законодавством є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 1, 4 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД).

Згідно ч. 1, 2 ст. 67 МК України УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 69 МК України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, при здійсненні митного оформлення товару та визначенні коду за УКТ ЗЕД визначальною є його точна ідентифікація на підставі характеристик та властивостей товару у співвідношенні із вимогами та умовами УКТ ЗЕД.

Спірні правовідносини виникли з приводу неправильного, на думку позивача, класифікування митним органом заявлених до митного оформлення товарів.

Для цілей митного оформлення класифікація товарів, наданих до митного оформлення, здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД - товарної номенклатури Митного тарифу України, затвердженої Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII.

З метою забезпечення виконання Закону України «Про Митний тариф України» на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 21 травня 2012 року №428 для єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД наказом Фіскальної служби України №401 від 09 червня 2015 року затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Товарна номенклатура Митного тарифу України складається з трьох складових частин - Основних правил інтерпретації класифікації товарів, приміток до розділів та груп та безпосередньо номенклатури товарів (текстовий опис угруповань ТН (розділ, група - два знаки, позиція - чотири знаки, підпозиція - шість знаків, категорія - вісім знаків, підкатегорія десять знаків) та їх цифрове позначення - код товарів).

Згідно п. 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (п. 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).

Відповідно до п. 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, категоріях і підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень, положень вищенаведених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.

За правилом 3 (а) у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Отже, зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Судом встановлено, що згідно з актом митного огляду товару № UA100010/2018/127862, складеним посадовими особами Київської міської митниці ДФС 19.03.2018, під час проведення митного огляду було досліджено товар, заявлений до митного оформлення як «Промислове обладнання, не заповнене фреоном». У ході огляду встановлено фактичні фізико-технічні характеристики товару, що підтверджуються наявними у справі фотоматеріалами, технічним паспортом та інструкцією з експлуатації.

Із зазначеного акту огляду вбачається, що товар являє собою агрегат, конструктивно виконаний у вигляді блоку із змонтованими всередині вентиляційними вузлами та електродвигуном, призначений для переміщення повітряного потоку. Зовнішні ознаки товару (форма корпуса, наявність вентиляційного колеса, електродвигуна, кріплення, тип підключення) відповідають класифікаційним ознакам товарних позицій групи 84 УКТ ЗЕД, зокрема підпозиції 8414 «насоси повітря або інші вентилятори».

Суд зазначає, що досліджений технічний опис виробника REFRA AU-LRI2031I, наданий самим позивачем, не містить відомостей, які б підтверджували віднесення товару до теплообмінних модулів, випарників, холодильних агрегатів чи іншого устаткування, класифікація якого здійснюється за кодом 8418 УКТ ЗЕД. Натомість, в описі зазначено, що товар є складовим блоком вентиляційної системи та обладнаний електроприводом для руху повітря.

Отже, наявні у справі докази свідчать, що фактичні характеристики товару відповідають ознакам товарної позиції 8414 УКТ ЗЕД.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 69 МК України митний орган має право самостійно класифікувати товари у разі виявлення під час митного оформлення порушення правил класифікації або недостатності відомостей для підтвердження заявленого декларантом коду.

Позивач при поданні митної декларації заявив код , обґрунтовуючи це тим, що товар є частиною холодильного промислового обладнання. Однак позивачем не надано до митного оформлення жодних документів технічного характеру, які б підтверджували, що товар є саме частиною холодильного агрегату; має функціональний зв`язок із охолодженням або конденсацією; не може використовуватися окремо як вентилятор або блок руху повітря; відповідає ознакам товарних позицій групи 84.18 УКТ ЗЕД.

Водночас, наявні у матеріалах справи технічний паспорт, інструкція з експлуатації, акт огляду товару, фотоматеріали свідчать, що товар є вузлом повітропереміщення, конструктивно виконаним як вентилятор з електродвигуном, що є визначальною ознакою товарної позиції 8414.

Суд зазначає, що згідно з правилами 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД класифікація товару має здійснюватися за текстом товарної позиції та відповідних підпозицій, а також з урахуванням його об`єктивних характеристик, встановлених під час митного контролю.

Саме фактичні властивості товару є ключовими, а не його комерційна назва чи функціональне використання у певних технологічних процесах.

З огляду на зазначене, митний орган, здійснивши огляд товару та проаналізувавши його характеристики, обґрунтовано дійшов висновку про правильність його віднесення до підпозиції - вентилятори інші, з електродвигуном.

Суд зазначає, що позивачем не спростовано висновків, наведених у рішенні про визначення коду товару № КТ-UA-2018 від 23.03.2018, та не надано доказів, які б підтверджували неправильність класифікації товару митницею.

Доводи позовної заяви носять лише загальний характер і ґрунтуються на припущеннях щодо можливості іншого використання товару, а не на технічних даних чи експертних висновках.

Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів , а саме альтернативних технічних висновків, експертних досліджень або інших документів, які б підтверджували іншу класифікацію товару.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені у справі обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що рішення Київської міської митниці ДФС про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 23 березня 2018 року № KT-UA-2018, яким митним органом класифіковано товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД , є таким, що прийняте у межах наданих законом повноважень, відповідає вимогам митного законодавства, ґрунтується на об`єктивних характеристиках товару, встановлених під час митного контролю, та є правомірним і обґрунтованим.

Доводи позивача не спростовують встановлених митним органом фактичних даних, не підтверджують помилковості здійсненої класифікації та не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення. Враховуючи відсутність правових підстав для його скасування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторія-Груп" (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, 18) до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А, ) про скасування рішення № KT-UA-2018 від 23.03.2018 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2025 року.

Суддя Н.А. Полях