Справа № 300/3418/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуСправа № 300/3418/25 пров. № А/857/34317/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року (суддя Гомельчук С.В., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (далі Управління), в якому просив:

- визнати протиправною відмову Управління в наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого Захисника України;

- зобов`язати Управління видати ОСОБА_1 посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника України.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що є єдиним членом сім`ї загиблого брата ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з особової справи солдата ОСОБА_2 про склад сім`ї, виданим відділом кадрів НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Факт перебування його на утриманні в загиблого брата підтверджується довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області від 14.03.2025 №697/06-1/02-26/вих-25 (далі Довідка), факт спільного проживання з братом підтверджує акт про спільне проживання в однокімнатній квартирі в м.Калуш від 20.11.2024 №169, виданий Управлінням житлово-комунального госпоадрства Калуської міської ради.

Вказує, що питання статусу члена сім`ї загиблого має трактуватись також у розумінні Сімейного кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ) чітко визначає коло осіб, які віднесені до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зокрема утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія. Оскільки позивач не отримує вищевказану пенсію, як утриманець загиблого ОСОБА_2 , то він не є членом сім`ї загиблого Захисника у розумінні статті 10-1 Закону №3551-ХІІ

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю 2 групи та отримує пенсію по інвалідності, є братом ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до сповіщення сім`ї від 18.10.2023 №87, ОСОБА_2 загинув внаслідок бойових дій поблизу населеного пункту Сергіївка Сватівського району Луганської області.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця №442 від 09.01.2024, поранення солдата ОСОБА_2 , яке за представленими документами призвело до смерті, є пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Згідно з Довідкою ОСОБА_1 постійно проживав без реєстрації однією сім`єю разом зі своїм братом ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки і жили за кошти ОСОБА_2 , який до служби у війську працював закордоном та фактично до дня своєї смерті утримував свого брата ОСОБА_1

11.04.2025 позивач звернувся до Управління із заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, як утриманець загиблого ОСОБА_2 .

Листом від 16.04.2025 №06-33/1769/10 Управління повідомило, що для отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України позивачу необхідно подати документ, який підтверджує призначення пенсії у разі втрати годувальника.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII).

Згідно з частиною шостою статті 18 Закону №2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Правовий статус ветеранів війни регулюється Законом №3551-ХІІ.

Відповідно абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону №3551-ХІІ чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та військовослужбовців, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, .

У абзаці 16 пункту 1 статті 10 Закону №3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

За змістом абзацу 9 пункту 1 цієї статті порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 «Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 №740 (далі Порядок №740) статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 3 Порядку №740 передбачено, що статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 10-1 Закону №3551-ХІІ до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Підпунктом 5 пункту 4 Порядку №740 встановлено, що підставою для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зокрема, заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 6 частини першої статті 10-1 Закону, є: свідоцтво про смерть (крім випадків, коли особа пропала безвісти); довідка за формою згідно з додатком 1, видана Мінветеранів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №740 для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України заявник подає місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника заяву.

Пунктом 11 Порядку №740 встановлено, що заява у паперовій формі подається заявником за формою згідно з додатком 2.

Як правильно зауважено судом першої інстанції, затверджена додатком 2 до Порядку №740 форми заяви передбачає подання довідки про призначення пенсії в разі втрати годувальника (із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) загиблого (померлого) годувальника для підтвердження заявника на утриманні у загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

За змістом пункту 13 Порядку №740 рішення про надання (відмову у наданні) статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України приймається місцевим структурним підрозділом з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника в місячний строк з дня надходження заяви (заяви в електронній формі).

За правилами підпункту 1 пункту 16 Порядку №740 місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України у разі якщо заявник не належить до осіб, зазначених в частині четвертій статті 10-1Закону.

Відповідно до пункту 7 Порядку №740 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видається відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі Положення №302).

Пунктом 2 Положення №302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 4 Положення №302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

З матеріалів справи слідує, що позивач подав до Управління заяву про надання йому статусу члена сім`ї загиблого Захисника України як брат загиблого ОСОБА_2 , що перебував на його утриманні.

Разом з тим, положення статті 10-1 Закону №3551-ХІІ визначають, що статус члена сім`ї загиблого належить, зокрема, тим утриманцям, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія. Тобто законодавець пов`язує можливість визнання особи утриманцем з фактом призначення й виплати відповідної пенсії.

Оскільки документа, який би підтверджував призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, для встановлення факту утримання позивач не надав, він не відповідає критеріям, встановленим для цієї категорії осіб, і не вважається утриманцем загиблого в розумінні Закону №3551-ХІІ.

Крім того, Закон №3551-ХІІ не містить положень, які б дозволяли відносити брата (сестру) загиблого як родича кровної спорідненості до кола осіб, що можуть бути визнані членами сім`ї загиблого Захисника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Так, у постанові від 6 липня 2022 року у № 809/1346/17 Верховний Суд вказав, що встановлення рішенням суду факту спільного проживання позивача та загиблого військовослужбовця може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, однак не створює підстав для набуття позивачем статусу члена його сім`ї для одержання гарантій, передбачених Законом №3551-ХІІ.

Також Верховний Суд у постанові від 9 вересня 2020 року у справі №205/5929/17 висловив позицію, відповідно до якої Закон №3551-ХІІ не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України.

У зв`язку з викладеним, зважаючи на відсутність підстав для застосування положень Сімейного кодексу України при визначенні статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, факт спільного проживання, пов`язаності спільним побутом та взаємними правами та обов`язками, перебування на утриманні загиблого (померлого без виплати відповідної пенсії не має правового значення для цілей Закону №3551-ХІІ.

Таким чином, аналізуючи наведені правові норми у контексті встановлених обставин справи, оскільки позивач не довів наявності передбачених Законом № 3551-ХІІ підстав для набуття статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Управління діяло в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
Т. В. Онишкевич