Справа № 140/11637/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/11637/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп (далі ТОВ 777 Трейдінг Груп, товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Волинської митниці (далі митниця, митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2025 № UA205050/2025/000137/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення автобуса VAN HOOL, бувшого у використанні, позивачем подано повний пакет документів, передбачений частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі МК України, Кодекс), серед яких зовнішньоекономічний контракт №07.02р1 від 07.02.2025, специфікація №9, рахунок-фактура, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, експортна декларація, калькуляція транспортних витрат, а також інші документи, що у своїй сукупності давали змогу визначити митну вартість за основним методом - за ціною договору, відповідно до статей 49, 50 та 58 МК України. Позивач зазначає, що подані документи містять усі необхідні відомості щодо вартості товару, умов поставки та його характеристик, не містять розбіжностей або ознак підробки, а митний орган не встановив таких фактів. Саме тому, на думку позивача, у Волинської митниці не було правових підстав для витребування додаткових документів та тим більше - для зміни методу визначення митної вартості, оскільки вимога про надання інших, не передбачених статтею 53 МК України документів, суперечить імперативним приписам цієї норми.

Позивач також не погоджується з доводами митного органу, що нібито встановлено розбіжності щодо продавця транспортного засобу. Він наголошує, що документ про передачу вживаного автобуса від The Travel Company Paris до SETTE GROUP Sp.z.o.o був наданий митниці, а його отримання відображене у самому рішенні про коригування митної вартості. Крім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу слугувало лише як підтвердження зняття автобуса з обліку у Франції і не є документом, який згідно зі статтею 53 МК України має підтверджувати митну вартість. Позивач додатково заперечує твердження митниці про те, що перевезення нібито створювало витрати на навантаження та розвантаження, оскільки автобус переміщувався власним ходом, і такі витрати фізично не виникали. Пояснює, що калькуляція транспортних витрат містила механічну помилку у даті, яку на вимогу митного органу виправлено та подано повторно, що підтверджено самим рішенням про коригування митної вартості товарів.

З огляду на це позивач вважає, що митний орган не мав об`єктивних сумнівів у достовірності поданих відомостей, отже не мав права переходити до резервного методу визначення митної вартості, передбаченого статтею 64 МК України. Також позивач наголошує, що використаний митницею для порівняння інший автобус оформлявся за ціновою інформацією, визначеною за тим самим, шостим методом, що суперечить статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року, згідно з якою митна вартість повинна базуватися на дійсній вартості оцінюваного або подібного товару, а не на довільних чи фіктивних сумових значеннях. З огляду на викладені обставини позивач вважає рішення митниці необґрунтованим, прийнятим із порушенням статей 53, 54 та 58 МК України, принципів законності та мінімуму митних формальностей, закріплених у статті 8 та статті 318 МК України, а також практики Верховного Суду, зокрема постанови від 05.09.2019 у справі №819/1020/17 та рішення від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, внаслідок чого просить його визнати протиправним та скасувати.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

У відзиві на позов Волинська митниця заперечує проти його задоволення та зазначає, що подані декларантом документи містили розбіжності та не давали можливості визначити митну вартість за першим методом. На думку митниці, відмінність між продавцем, зазначеним у контракті SETTE GROUP Sp.z.o.o, та власником, вказаним у французькому свідоцтві про реєстрацію, а також відсутність документів про попередні переходи права власності зумовили обґрунтовані сумніви у дійсності заявленої ціни. Митниця звертає увагу, що пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України надає їй право перевіряти достовірність документів, поданих для визначення митної вартості, а частина третя статті 53 МК України дозволяє витребовувати додаткові документи при наявності розбіжностей або неповноти відомостей. Відповідно до позиції митного органу, калькуляція транспортних витрат була подана до початку експорту, що ставить під сумнів її достовірність, а витрати на навантаження та розвантаження не були включені до митної вартості, хоча мали включатися відповідно до пункту 6 частини десятої статті 58 МК України. Митниця вважає, що декларант не усунув ці розбіжності, не подав документи, які б їх спростували, і це стало підставою для застосування резервного методу згідно зі статтею 64 Митного кодексу України.

У відповіді на відзив позивач повторно наголошує, що жодних документів, які містили б розбіжності або ознаки підробки, митниці не подавалося, а всі твердження відповідача ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені жодними доказами. Позивач звертає увагу суду, що документ про передачу транспортного засобу від The Travel Company Paris до SETTE GROUP Sp.z.o.o був у митного органу, а претензії щодо витрат на навантаження є безпідставними, оскільки автобус пересувався власним ходом. Позивач також зазначає, що профіль ризику 117-2 був створений посадовою особою митниці вручну, а не автоматично системою управління ризиками, що свідчить про відсутність об`єктивних підстав для посиленого контролю. На думку позивача, митниця не навела доказів неможливості визначення митної вартості за першим методом, а використання інших декларацій, де митна вартість також визначена за резервним методом, є порушенням як Митного кодексу України, так і положень статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Ухвалою суду від 31.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Волинської митниці про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

07.02.2025 між позивачем ТОВ 777 Трейдінг Груп (покупець) та SETTE Group Sp.z.o.o (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №07.02pl, за умовами якого продавець зобов`язується поставляти товар - транспортні засоби нові та бувші у використанні, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Згідно із специфікацією №9 від 25.05.2025 до вказаного контракту продавець зобов`язується поставити товар автобус бувший у використанні VAN HOOL, vin НОМЕР_1 за ціною 10500,00 євро. Умови поставки FCA Kielce, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2020 року. Форма оплати післяоплата, відстрочка платежу до 25.08.2025.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №5/05/2025 від 25.05.2025 продавець поставив позивачу товар автобус бувший у використанні VAN HOOL, vin НОМЕР_1 , вартістю 10500,00 євро.

27.05.2025 ТОВ 777 Трейдінг Груп через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД №25UA50U7 з метою здійснення митного оформлення товару: Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником -VAN HOOL, модель згідно з довідником - Т916 ALICRON - (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 , кількість сидячих місць, враховуючи місце водія 65 - призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна 12902 см. куб., номер двигуна невизначений, потужність 300 kw, колісна формула - 4x2, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2011. Країна виробництва - (ВЕ). Торгівельна марка VAN HOOL. Митна вартість товару була визначена на рівні 10733,01 євро (з урахуванням транспортних витрат у сумі 11020,00 грн), яку визначено за першим методом за курсом валюти 47,295 грн за 1 євро.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) №5/05/2025 від 25.05.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AU0063332 від 26.05.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.03.2024; калькуляція транспортних витрат б/н від 25.05.2025; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №1280 від 27.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №07.02рl від 07.02.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №9 від 25.05.2025; договір про надання послуг митного брокера №9 від 21.04.2025; довідка №270525036 від 27.05.2025; фото від 27.05.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PL341010000IYUB3 від 26.05.2025.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом на вимогу митниці було надано: калькуляцію транспортних витрат б/н з виправленою датою (27.05.2025), документ від 24.05.2025 б/н, договір про надання послуг від 25.05.2025 №25/05, акт прийому-передачі від 27.05.2025 №25/05, лист від 28.05.2025 б/н.

Відповідач зазначає, що декларантом було надано калькуляцію транспортних витрат б/н з виправленою датою після того, як митним органом було вказано в електронному повідомленні декларанту про дану розбіжність, що ставить під сумнів достовірність даної калькуляції та відомостей щодо фактично понесених витрат за транспортування оцінюваного товару, які в ній зазначені. Надані договір про надання послуг від 25.05.2025 №25/05 та акт прийому-передачі від 27.05.2025 №25/05 суперечать відомостям, поданим до митного оформлення, а саме: за МД №25UA50U7 подано калькуляцію від ТОВ 777 Трейдінг Груп, та згідно з наявною в АСМО Інспектор інформацією, перевізником товару зазначено безпосередньо від ТОВ 777 Трейдінг Груп. Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі - Наказ №599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Отже, відповідно до Наказу №599 калькуляція транспортних витрат надається у разі, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу. При цьому, до митного оформлення разом з МД №25UA50U7 декларантом надано калькуляцію від ТОВ 777 Трейдінг Груп, а додатково на розгляд надано копію договору про надання послуг від 25.05.2025 №25/05, укладеного між ТОВ 777 Трейдінг Груп (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець), та, відповідно, копію акту прийому-передачі. Фактично послуги з перевезення товару здійснювалися ОСОБА_1 , а отже, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, повинні надаватися безпосередньо від виконавця таких послуг. Окрім того, визначених Наказом №599, банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, декларантом не надано. Відповідно до статті 254 Кодексу - документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Наданий документ від 24.05.2025 б/н не може бути взятий до уваги, так як не відповідає вимогам статті 254 Кодексу, та декларантом не забезпечено його переклад відповідно до вимог даної статті Кодексу.

Інші витребувані документи декларант відмовився надати, про що зазначено в заяві від 28.05.2025 б/н. Отже, як вважає митниця, декларантом не забезпечено надання відповідно до п. 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Внаслідок цього Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2025 № UA205050/2025/000137/1.

З графи 33 вказаного рішення вбачається, що відповідно до вимог наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України було здійснено порівняння заявленої митної вартості оцінюваного товару з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже завершено, та інформація про які наявна в АСМО Інспектор. Внаслідок даного аналізу було встановлено, що заявлений рівень митної вартості товару є суттєво нижчим, ніж рівень митної вартості товарів з подібними характеристиками. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме: продавець товару згідно контракту від 07.02.2025 №07.02pl (далі - Контракт) - SETTE GROUP Sp.z o.o. - компанія, зареєстрована в Республіці Польща, та поставка товару здійснюється з Республіки Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.03.2024 № НОМЕР_2 видане у Франції та виписане на компанію The Travel Company Paris. Вказане свідчить про наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару. Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункт 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - Кодекс)). Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом разом з ЕМД №25UA50U7 було надано калькуляцію транспортних витрат від 25.05.2025 б/н, проте не було надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат. Окрім того, дана калькуляція складена до початку перевезення транспортного засобу, так як товар оформлено на експорт лише 26.05.2025 (згідно копії митної декларації країни відправлення №25PL341010000IYUB3), що ставить під сумнів достовірність наданих відомостей щодо фактично понесених витрат за транспортування оцінюваного товару.

Внаслідок цього митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 Кодексу з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Кодексу) та методу 2б (ст. 60 Кодексу) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, які відповідають умовам ст. 59, 60 Кодексу (оформлені за ціною договору та час експорту яких збігається або є максимально наближеним до часу експорту оцінюваного товару), методу 2в (ст.62 Кодексу) та методу 2г (ст.63 Кодексу) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта - митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Кодексу на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС (ЕМД від 06.03.2025 №25UA27U4). За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - бувшого у використанні туристичного автобуса марки VAN HOOL, моделі - T916, країна походження - EU, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, технічні характеристики - 12419 см3, 324 кВт, 61 місце, який ввозився з Польщі на умовах поставки DAP Зимна Вода, Україна, митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом, та з урахуванням обсягу партії товару (1 шт). Рівень митної вартості визначено у сумі 82000 євро за шт (ЕМД від 06.03.2025 №25UA27U4). Коригування на обсяг партії, комерційні умови не здійснювалося. Оцінюваний товар ввезено в тій же кількості, що і товар за ЕМД №25UA27U4.

Декларанту запропоновано звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, за умови надання гарантій відповідно до розділу Х та статті 55 МК України.

Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000444, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у статті 53 МК України.

В подальшому спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA09U0 від 28.05.2025 із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.

Керуючись ч. 8 ст. 55 МК України позивач листами від 12.08.2025 та від 13.08.2025 надав додаткові документи та пояснення для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, позивачем додатково надано митниці: копію свідоцтва про передачу вживаного транспортного засобу від The Travel Company Paris до продавця SETTE GROUP Sp.z o.o. з відповідним перекладом на українську мову та копію платіжної інструкції в іноземній валюті №27 від 13.06.2025 про оплату за вказаний транспортний засіб.

Листом від 22.08.2025 №7.3-2/15-02/14/9848 Волинська митниця повідомила про те, що вважає прийняте рішення про визначення митної вартості від 28.05.2025 №UA205050/2025/000137/1 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Позивач, не погоджуючись із рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: рахунок-фактуру (інвойс) №5/05/2025 від 25.05.2025; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AU0063332 від 26.05.2025; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 19.03.2024; калькуляція транспортних витрат б/н від 25.05.2025; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №1280 від 27.05.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) №07.02р1 від 07.02.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікація №9 від 25.05.2025; договір про надання послуг митного брокера №9 від 21.04.2025; довідка №270525036 від 27.05.2025; фото від 27.05.2025; копія митної декларації країни відправлення №25PL341010000IYUB3 від 26.05.2025.

Також додатково на вимогу митниці позивач надав: калькуляцію транспортних витрат б/н з виправленою датою (27.05.2025), документ від 24.05.2025 б/н, договір про надання послуг від 25.05.2025 №25/05, акт прийому-передачі від 27.05.2025 №25/05. Крім того, в порядку ч. 8 ст. 55 МК України позивач листами від 12.08.2025 та від 13.08.2025 надав додатково митниці наступні документи: копію свідоцтва від 24.05.2025 про передачу вживаного транспортного засобу від The Travel Company Paris до продавця SETTE GROUP Sp.z o.o. з відповідним перекладом на українську мову та копію платіжної інструкції в іноземній валюті №27 від 13.06.2025 про оплату за вказаний транспортний засіб.

На думку суду, відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа № 540/2605/18), від 06.05.2020 (справа № 140/1713/19), від 21.10.2021 (справа № 420/4820/19).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Такі правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625, від 02.03.2021 у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів та суд вважає, що вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару.

Так, контрактом купівлі-продажу №07.02рl від 07.02.2025, укладеним між ТОВ 777 Трейдінг Груп (покупець) та SETTE Group Sp.z.o.o (продавець, Республіка Польща), визначено, що SETTE Group Sp.z.o.o зобов`язується поставляти товар - транспортні засоби нові та бувші у використанні, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Товар, що поставляється, має бути поставлений в повній відповідності до вимог, на умовах та за ціною, зазначеною в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту.

Вартість товару визначається згідно специфікацій та інвойсів, що є невід`ємною частиною договору (п. 2 контракту).

Відповідно до специфікації №9 від 25.05.2025 до цього контракту продавець SETTE GROUP Sp.z o.o. зобов`язується поставити товар автобус бувший у використанні VAN HOOL, vin НОМЕР_1 за ціною 10500,00 євро. Умови поставки FCA Kielce, відповідно до правил Інкотермс в редакції 2020 року. Форма оплати післяоплата, відстрочка платежу до 25.08.2025.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №5/05/2025 від 25.05.2025 продавець поставив позивачу товар автобус бувший у використанні VAN HOOL, vin НОМЕР_1 , вартістю 10500,00 євро. Вказаним інвойсом визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну.

Ціна товару в рахунку-фактурі (інвойсі) №5/05/2025 від 25.05.2025 (10500,00 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД від 27.05.2025 №25UA50U7 (графа 22).

Відтак, суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Щодо розбіжностей у поданих документах, які зазначені в оскаржуваному рішенні, суд зазначає наступне.

Продавець товару відповідно до контракту №07.02рl від 07.02.2025 компанія SETTE Group Sp.z.o.o, зареєстрована в Республіці Польща, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19.03.2024 № НОМЕР_2 видане у Франції та виписане на компанію The Travel Company Paris. Договору з третіми особами про перехід права власності на транспортний засіб декларантом не надано. Вказане, на думку митниці, свідчить про наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару.

Суд зауважує, що відомості із свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів не впливають на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ввезений на митну територію України товар. Розбіжності щодо власника у свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів не обґрунтовують сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та не містять об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню щодо числової вартості транспортного засобу. Зазначені обставини були досліджені Верховним Судом, позиція Верховного Суду викладена у постанові від 19.06.2020 (в рамках справи №1.380.2019.002044, адміністративне провадження №К/9901/31560/19, №К/9901/34055/19 (ЄДРСРУ №89928600).

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до статті 53 МК України свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не входить до переліку документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Товари, імпортовані з Польської Республіки, що є країною-членом Європейського Союзу, відповідно на цю країну також поширюються норми Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/ЕС від 29.04.1999 про реєстраційні документи транспортних засобів, де вказано про можливість неперереєстрації транспортних засобів на нових власників у випадку подальшого продажу.

Крім того, позивач у порядку ч. 8 ст. 55 МК України надав митниці копію свідоцтва від 24.05.2025 про передачу вказаного вживаного транспортного засобу від The Travel Company Paris до продавця SETTE GROUP Sp.z o.o. з відповідним перекладом на українську мову, що не заперечується відповідачем.

Твердження митниці в листі від 22.08.2025 №7.3-2/15-02/14/9848 про те, що в наданій копії свідоцтва про передачу транспортного засобу від 24.05.2025 попередній власник (The Travel Company Paris) зазначив, що транспортний засіб продано фірмі SETTE GROUP Sp.z o.o. «в наявному стані без гарантії для експорту», а 25.05.2025 (згідно рахунка-фактури від

25.05.2025 №5/05/2025) даний транспортний засіб фірмою SETTE GROUP Sp.z o.o. продано на експорт в Україну, що свідчить про залучення третьої особи в даній господарській операції купівлі-продажу та наявність ризиків надання неправдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару, суд до уваги не бере, оскільки перехід права власності підтверджено, а продаж товару на експорт не скасовує чинність договору купівлі-продажу №07.02рl від 07.02.2025.

Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом разом з МД від 27.05.2025 №25UA50U7 було надано калькуляцію транспортних витрат від 25.05.2025 б/н. Оскільки вказана калькуляція містила механічну описку у відображенні її дати (25.05.2025 замість 27.05.2025), декларант надав митниці виправлену калькуляцію від 27.05.2025, де позивач вірно вказав дату. Такі обставини були відображені у поясненні позивача митному органу листом від 28.05.2025.

Також додатково митниці було надано копію договору про надання послуг від 25.05.2025 та акт прийому-передачі №25/05 від 27.05.2025 до цього договору, відповідно до якого ТОВ 777 Трейдінг Груп (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) уклали цивільно-правову угоду, згідно з якою замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги з транспортування автобусу VANHOOL, з ідентифікаційним номером vin НОМЕР_1 власним ходом (надалі вантаж), з місця знаходження вантажу за адресою: Kielce (Польща) до пункту його призначення за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 151, Волинська область.

Із наведеного слідує, що між ТОВ 777 Трейдінг Груп та ОСОБА_1 укладена саме цивільно-правова угода, а не комерційний договір. Відповідно, ОСОБА_1 не є перевізником відповідно до цієї угоди, внаслідок чого декларантом не надано інших документів (довідок про транспортні витрати, які складені перевізником), що підтверджують вартість транспортування товару. Тобто, позивач не залучав до перевезення товару інших третіх осіб, які надають послуги з перевезення, а тому на підтвердження транспортних витрат надав лише калькуляцію таких витрат.

Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказав, що такими доказами повинні бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому суд вважає, що надана калькуляція транспортних витрат відповідає рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296) затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Складена з урахуванням зазначених рекомендацій калькуляція транспортних витрат від 27.05.2025 містить відомості про маршрут перевезення (Kielce (Польща) Ковель (Україна)), його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України (290 км) та по митній території України (60 км), розмір тарифної ставки за 1 кілометр маршруту (38,00 грн). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТОВ 777 Трейдінг Груп не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування товару є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу №559.

З урахуванням наведеного відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

За приписами частини третьої статті 53 МК України вимога про надання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Аналогічно позивач не може надати страхових документів, оскільки страхування вантажу не здійснювалося, що підтверджується калькуляцією транспортних витрат від 27.05.2025. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Платіжні документи на час декларування товару не були надані внаслідок їх відсутності, оскільки за поставлений товар була здійснена післяоплата, що підтверджується копією платіжної інструкції в іноземній валюті №27 від 13.06.2025 на суму 10500,00 євро, яка була надана митниці в порядку ч. 8 ст. 55 МК України.

Крім того, ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 8300 євро (МД від 27.11.2024 №24UA57U0), зміст якої перевірити суд позбавлений можливості.

На вимогу суду в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі від 14.10.2025 митниця не надала усіх документів, на підставі яких здійснила коригування митної вартості товару, зокрема не надала МД від 06.03.2025 №25UA27U4, яку взяла за основу для збільшення митної вартості. В той же час, частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.

Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24).

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 28.05.2025 № UA205050/2025/000137/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 10115,02 грн, сплачений платіжною інструкцією від 29.09.2025 №387.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 28.05.2025 № UA205050/2025/000137/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп судовий збір у сумі 10115,02 грн (десять тисяч сто п`ятнадцять гривень 02 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 124; ідентифікаційний код 44356571).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Суддя Н. В. Стецик