Справа № 620/11870/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 листопада 2025 року м. Чернігів Справа № 620/11870/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., перевіривши матеріали позовної заяви і додані до неї документи у справі за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до Ніжинського відділу Державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження за № 76826657 від 26.03.2025,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа № 620/11870/25.

Підставою звернення до суду за даним позовом є визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження за № 76826657 від 26.03.2025.

04.11.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності його пропуску.

14.11.2025 представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду в обґрунтування якої зазначив, що 08.05.2025 за вхідним № 6220/0/7-25 до Державної служби України з безпеки на транспорті надійшла постанова державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб Аліни Андріївни про закінчення виконавчого провадження за № 76826657 від 26.03.2025 за постановою серії АВ № 00002656 від 12.11.2024.

Не погодившись із закінченням виконавчого провадження № 76826657, на виконання

вимог статей 302, 289 та 308 КУпАП, 21.05.2025 за вих. № 4511/3.1.2/15-25 Укртрансбезпека повторно направила постанову серії АВ № 00002656 від 12.11.2024 для примусового виконання до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки державним виконавцем даного відділу виконавчої служби Чуб Аліною Андріївною не стягнуто суму штрафу за Постановою у відповідності до заяви та приписів КУпАП.

08.07.2025 за вх. № 8753/0/7-25 надійшло повідомлення головного державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрієвської Ірини Олексіївни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

15.07.2025 за вих. № 6168/3.1.2/15-25 Державною службою України з безпеки на транспорти надіслано скаргу на дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Андрієвської Ірини Олексіївни, щодо не прийняття до виконання постанови серії АА № 0002656 від 12.11.2024, а також розглянути питання щодо скасування процесуального документа державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чуб Аліни Андріївни, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження № 76826657 від 26.03.2025.

18.08.2025 за вх. № 10308/0/7-25 до Укртрансбезпеки надійшла постанова про результат перевірки виконавчих проваджень № 78197239 та № 76826657 від начальника Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Віктора Гопанчука.

Не погодившись із постановами про результати перевірки законності виконавчих проваджень № 76826657 та № 78197239 до Східного міжрегіонального управління юстиції 27.08.2025 за вих. № 6101/3.1.2/14-25 Укртрансбезпекою надіслано скаргу .

Від начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області надійшла відповідь 25.09.2025 за вх. № 11732/0/7-25.

Оскільки скарга розглянута, в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, 03.10.2025 за вих. № 8607/3.1.2/15-25 надіслано скаргу до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області для розгляду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

17.10.2025 за вх. № 12722/0/7-25 надійшла відповідь від начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області, про те що скарга розглянута без винесення постанови.

Отже, на думку Укртрансбезпеки, позовну заяву подано у десятиденний строк з дня отримання відповіді начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

В силу положень ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами п.1 ч.2. ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із наведеного слідує, що при оскарженні рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби визначений порядок дій учасника виконавчого провадження в частині оскарження постанови, яким є судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Таким чином, у справах з приводу оскарження постанови державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у поданій позовній заяві визначені дії державного виконавця та постанова про накладення штрафу № 76826657 від 26.03.2025.

Факт обізнаності позивача про існування вказаної постанови ще 08.05.2025 визнається позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, проте позивач не звертався до суду в десятиденний строк з позовом про скасування цієї постанови, а оскаржував її до начальника Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а в подальшому до Східного міжрегіонального управління юстиції.

Тобто, вже станом на 08.05.2025 позивача було повідомлено про вчинені дії в межах вказаних виконавчих проваджень щодо закінчення виконавчого провадження, проте до суду з даним позовом за захистом свого права позивач звернувся лише 29.10.2025, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 287 КАС України.

Суд зазначає, що оскарження спірної постанови 15.07.2025 до начальника Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та 27.08.2025 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про протиправні, на його думку, дії виконавця .

Незважаючи на залишення позовної заяви без руху та надання позивачу можливості подати клопотання про поновлення строку звернення до суду з доказами на його підтвердження, позивач у поданому клопотанні не навів поважних причин, які б унеможливили звернення до суду в межах встановленого законом строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування об`єктивних перешкод у реалізації свого права на судовий захист в межах такого строку.

Позивач не навів жодних обставин, що могли свідчити про виникнення у нього перешкод своєчасному зверненню до суду та не надав відповідних доказів.

Суд зауважує, що критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Із матеріалів позовної заяви слідує, що позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, при цьому не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

У цій справі позивач звернувся до суду із пропуском установленого процесуальним законом строку, при цьому звернення до суду з позовом напряму залежало від його волевиявлення, а тому наведені ним обставини не можна визнати поважними причинами пропуску цього строку, що унеможливлює його поновлення.

Відтак, установлені судом обставини свідчать про те, що позивач знав про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, у тому числі мав можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установлених строків звернення до суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин.

Згідно з пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, окрім іншого встановлено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відтак, зважаючи на неповідомлення позивачем суду необхідних для вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду обставин, що могли б перешкоджати йому звернутись до суду та ненадання будь-яких відповідних доказів, станом на теперішній час підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

Зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, слід визнати неповажними, а недоліки, вказані в ухвалі від 04.11.2025 не усунутими, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державної служби України з безпеки на транспорті про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву разом з доданими документами повернути особі, що її подала.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко