Справа № 580/11824/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року справа № 580/11824/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера - чоловіка ОСОБА_2 , судді у відставці, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом про смерть № 464, складений Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, яке отримував на момент смерті чоловік - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що пенсія за віком та щомісячне довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. При цьому померлий чоловік вважався пенсіонером та отримував пенсійне забезпечення від держави, а тому позивачка має право на отримання допомоги на поховання в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці.

Ухвалою від 27 жовтня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.11.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представниця відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_2 на момент смерті мав статус судді у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства. Законодавчі норми, що регулюють питання забезпечення діяльності судів, гарантують компенсацію на поховання та увічнення пам`яті суддів, зокрема і суддів у відставці. Для осіб, які здійснили поховання суддів та суддів у відставці встановлено інший порядок виплати допомоги на поховання ніж той, що визначений Законом № 1058. Нормами чинного законодавства України не передбачена виплата органами Пенсійного фонду України допомоги на поховання, особам які отримували щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, натомість виплата зазначеної допомоги передбачена в межах бюджетних асигнувань відповідного суду.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою щодо виплати допомоги на поховання ОСОБА_2 .

Рішенням від 03 жовтня 2025 року № 02 відповідач відмовив позивачці у виплаті допомоги на поховання судді у відставці з покликанням на пункт 7 статті 150 Закону України Про судоустрій і статус суддів та Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів з відставці та зазначив, що у органів Пенсійного фонду України виплачувати допомогу на поховання померлих суддів у відставці, які перебували на обліку як одержувачі довічного грошового утримання, законодавчі підстави відсутні.

Відмову відповідача у виплаті допомоги на поховання в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці позивачка вважає протиправною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058) у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.

До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.

Згідно ст. 53 Закону № 1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Таким чином, особам, які здійснили поховання пенсіонера виплачується допомога в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонером у розумінні Закону № 1058 є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі також - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 Закону № 1058 визначено сферу його дії. Законом № 1058 врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначає стаття 9 Закону № 1058.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як одержувач довічного грошового утримання судді у відставці згідно з Законом України Про судоустрій і статус суддів.

Таким чином, довічне грошове утримання судді у відставці не є видом пенсії у розумінні Закону № 1058. Призначення такої виплати передбачене нормами спеціального законодавства. Таким нормативним актом, на дату призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, був Закон України від 07.07.2010 № 2453-IV Про судоустрій і статус суддів та аналогічні норми визначені чинним на час розгляду справи Законом України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон № 1402). При цьому, вказаними законами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Така позиція суду відповідає правовому висновку, який викладений у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 667/1568/16 та від 15 січня 2020 року у справі № 592/7939/16а.

Відповідно до пункту 7 статті 150 Закону України Про судоустрій і статус суддів головні розпорядники коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів забезпечують здійснення судами видатків на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів у відставці, у межах видатків, передбачених для судів у державному бюджеті на відповідний рік.

Рішенням Ради суддів України від 16.09.2016 № 62 затверджений Порядок компенсації витрат на поховання та увічнення пам`яті суддів, у тому числі суддів з відставці.

Відповідно до пункту 7 Розділу IV Порядку компенсація здійснюється в межах бюджетних асигнувань відповідного суду.

Згідно з пунктами 4 - 6 розділу ІІІ Порядку витрати на поховання та увічнення пам`яті суддів та суддів у відставці можуть здійснюватися безпосередньо судом чи відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України щодо місцевих судів, або компенсуватися виконавцю волевиявлення померлого.

Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого, поховання може здійснюватися чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого.

Для здійснення компенсації особа, яка здійснила поховання, надає заяву про компенсацію понесених витрат та доданих до неї оригіналів документів, згідно з якими було проведено оплату послуг, визначених у розділі ІІ цього Порядку.

Отже, для осіб, які здійснили поховання суддів та суддів у відставці встановлено інший порядок виплати допомоги на поховання, ніж той, що визначений Законом № 1058.

З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про те, що спірне рішення є обґрунтованим і підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки, звільненої від сплати судових витрат не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.11.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК