Справа № 580/10367/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа № 580/10367/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до управління військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати незаконною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка проявилася у тому, що посадові особи зазначеної військової частини НОМЕР_1 не надали у встановлений чинним законодавством України термін відповідь на запит на інформацію від 31 серпня 2025 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати відповідь на запит на інформацію від 31 серпня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що направив відповідачу засобами електронної пошти запит на отримання інформації та документів, однак, відповідач протиправно не надав відповідь на запит позивача у строк встановлений законом.

Ухвалою суду від 22.09.2025 справу прийнято до свого провадження, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що озивач не надав доказів на підтвердження наявності у військовій частині НОМЕР_1 попередньої домовленості щодо підтвердження факту одержання адресатом електронного документа, - поданий ним в електронній формі, запит на інформацію від 31 серпня 2025. У позовній заяві позивач також не вказував про те, що адресований ним військовій частині НОМЕР_1 запит на інформацію від 31 серпня 2025, містив запит на сповіщення про отримання адресатом запиту, і що він отримав від адресатів таке сповіщення.

Відповідач наголошує, що електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 не закріплена, як офіційна електронна адреса військової частини НОМЕР_1 . Також відповідно до абз.6 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Станом на 26.09.2025 позивач не надсилав засобами поштового зв`язку жодних звернень на адресу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що адресу електронної пошти для запиту на інформацію від 26 серпня 2025 року було надано органом військового управління після того, як звернувся із запитом на інформацію до Міністерства оборони України з проханням проінформувати про електронну пошту та поштову адресу військової частини НОМЕР_1 , на які надсилати запити на інформацію у відповідності до Закону України Про доступ до публічної інформації. Позивач вказує, що йому було надано лише адресу електронної пошти, а поштову адресу взагалі не було надано.

Також зазначено, що відповідач не заперечує проти того, що на електронну поштову адресу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) надходив запит на інформацію від 31 серпня 2025 року, відповідач не надав доказів, що на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходив запит на інформацію від 31 серпня 2025 року.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що позивач не надав доказів, які б підтверджували факт одержання військовою частиною НОМЕР_1 його запиту на інформацію від 31 серпня 2025 року, як того вимагає ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 є офіційною адресою військової частини НОМЕР_1 для надсилання запитів на інформацію.

Оцінивши заявлені доводи та аргументи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

03.07.2025 позивач звернувся до Міністерства оборони України із запитом на інформацію, в якому просив проінформувати про електронну пошту та поштову адресу військової частини НОМЕР_1 , на які він може надсилати зазначеній військовій частині запити на інформацію та звернення у відповідності до Закону України Про доступ до публічної інформації та Закону України Про звернення громадян відповідно.

Листом від 08.07.2025 №502/2/6/25/769 військова частина НОМЕР_2 повідомила позивачу, що військова частина НОМЕР_1 виконує бойові завдання на визначених командуванням ділянках. Ураховуючи вищевикладене, запропоновано здійснювати листування з військовою частиною НОМЕР_1 за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Запитом на інформацію від 31.08.2025 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- надати завірену належним чином копію плану переміщення від 24 квітня 2025 року за вих. №2/1/203/1 (або витяг із нього в тій частині, яка стосується інтересів позивача);

- проінформувати про причини включення до згаданого вище плану переміщення для переміщення позивача із посади старшого офіцера групи впровадження та супроводження інформаційних (автоматизованих) систем штабу військової частини НОМЕР_1 ;

надати завірені належним чином копії документів, які стали підставою для включення позивача до згаданого вище плану переміщення для переміщення із посади старшого офіцера групи впровадження та супроводження інформаційних (автоматизованих) систем штабу військової частини НОМЕР_1 ;

надати завірену належним чином копію наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 22 червня 2024 року № 2224 «Про результати службового розслідування».

Вказаний запит направлено на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Не погоджуючись із бездіяльністю щодо надання у встановлений законом строк інформації на запит від 31.08.2025, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Для вирішення спору суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки спірні правовідносини виникли з приводу надання інформації на запит, суд враховує, що згідно зі ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 2 жовтня 1992 року №2657-XІІ "Про інформацію" (далі Закон №2657-XІІ), Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст.3 Закону №2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (пункт 1 частини першої статті 3, пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч.1 ст.12 Закону є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.13 Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

За змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації: 1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; 2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; 3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; 4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; 5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

П.6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п.2 ч.2 ст.5 Закону №2939-VI є надання її за відповідними запитами.

Згідно з ч.1, 3-5 ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Отже, законодавство надає право заявнику обрати спосіб направлення запиту на інформацію, у тому числі електронною поштою.

Ч.1 ст.3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Як установлено судом, 03.07.2025 позивач звернувся до Міністерства оборони України із запитом на інформацію, в якому просив проінформувати про електронну пошту та поштову адресу військової частини НОМЕР_1 , на які він може надсилати цій військовій частині запити на інформацію та звернення у відповідності до Закону України Про доступ до публічної інформації та Закону України Про звернення громадян відповідно.

Листом від 08.07.2025 №502/2/6/25/769 військова частина НОМЕР_2 повідомила позивачу, що військова частина НОМЕР_1 виконує бойові завдання на визначених командуванням ділянках. Ураховуючи вищевикладене, запропоновано здійснювати листування з військовою частиною НОМЕР_1 за електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, військова частина НОМЕР_2 (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») офіційно повідомила позивача про електронну адресу військової частини НОМЕР_1 , на яку можливо направлення запитів на інформацію відповідно до Закону №2939-VI.

У подальшому, вищевказаним запитом на інформацію від 31.08.2025 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: надати завірену належним чином копію плану переміщення від 24 квітня 2025 року за вих. №2/1/203/1 (або витяг із нього в тій частині, яка стосується інтересів позивача); проінформувати про причини включення до згаданого вище плану переміщення для переміщення позивача із посади старшого офіцера групи впровадження та супроводження інформаційних (автоматизованих) систем штабу військової частини НОМЕР_1 ; надати завірені належним чином копії документів, які стали підставою для включення позивача до згаданого вище плану переміщення для переміщення із посади старшого офіцера групи впровадження та супроводження інформаційних (автоматизованих) систем штабу військової частини НОМЕР_1 ; надати завірену належним чином копію наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 22 червня 2024 року № 2224 «Про результати службового розслідування».

Вказаний запит направлено на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження.

Однак, відповіді на запит від 31.08.2025 у строк, встановлений законом, позивачу не надано.

Таким чином відповідач проявив бездіяльність не надавши у встановлений строк відповідь на запит від 31.08.2025.

Доводи відповідача, що електронна адреса « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не є офіційною суд вважає необґрунтованими, оскільки ця адреса повідомлена позивачу військової частиною НОМЕР_2 (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), як така, на яку можливо направлення запитів на інформацію відповідно до Закону №2939-VI.

Посилання відповідача на лист військової частини НОМЕР_4 від 20.10.2025 №665/5117 лише підтверджує використання електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідачем.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що вищевказана бездіяльність відповідача є порушенням права на своєчасне отримання відповіді на запит позивача.

Тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача надати позивачу відповідь його запит від 31.08.2025 відповідно до вимог Закону №2939-VI.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо надання у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк відповіді на запит ОСОБА_1 31.08.2025.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) відповідь на його запит від 31.08.2025 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити сторонам.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ