Справа № 520/21658/25
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року № 520/21658/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог

До Харківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" (далі відповідач), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльністю КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня", яка полягає у ненаданні відповіді на запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 , (який був надісланий на електронну адресу КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" ) відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

- зобов`язати КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" надати відповідь на запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 , (який був надісланий на електронну адресу КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" ) в спосіб передбачений ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні відповіді на Запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 , (який був надісланий на електронну адресу КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" окnl@і.uа) відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

ІІ. Виклад позиції інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Згідно з ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 18.08.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк десять календарних днів для усунення недоліків.

Ухвалою від 28.08.2025 суд відкрив спрощене провадження у справі, призначив її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Представник позивача додав до позову копію Запиту позивача від 25.07.2025 щодо отримання публічної інформації у Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня".

У вказаному Запиті позивач просив надати наступну інформацію: Якій кількості осіб за результатами токсикологічного дослідження КНП Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" були виялвенні катинони у період з 01.07.2023 р. по 01.10.2023 р.? Відповідь просив надіслати на електронну пошту: .

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, Запит від 25.07.2025 про публічну інформацію був направлений на електронну адресу - .

У якості доказу направлення Запиту від 25.07.2025 про публічну інформацію представник позивача надав роздруківку скріншоту екрана технічного пристрою.

Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем від відповідача відповіді на вказаний Запит від 25.07.2025 про публічну інформацію.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на Запит від 25.07.2025 про публічну інформацію, звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13 січня 2011 року (далі по тексту - Закон України № 2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ст.1 Закон України № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України № 2939-VI кожна особа має право: 1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; 2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; 3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; 4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; 5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Приписами ч.3 ст.10 Закону України № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Положеннями ч.2 ст.19 Закону України № 2939-VI визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч.3 ст.19 Закону України № 2939-VI запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Таким чином, запит на інформацію може бути подано електронною поштою.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача додано до позову копію запиту позивача від 25.07.2025 року на отримання публічної інформації у Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня".

Представник позивача посилався на те, що запит був надісланий з електронної пошти позивача на електронну адресу відповідача окnl@і.uа, електронна адреса була взята з офіційного сайту відповідача https://oknl.itmed.org/contact/.

Статтею ст.10 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22 травня 2003 року (далі по тексту - Закону України № 851-IV) відправлення та передавання електронних документів здійснюються автором або посередником в електронній формі за допомогою засобів інформаційних, електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем або шляхом відправлення електронних носіїв, на яких записано цей документ.

Згідно з ч.3 ст.10 Закону України № 851-IV вимоги підтвердження факту одержання документа, встановлені законодавством у випадках відправлення документів рекомендованим листом або передавання їх під розписку, не поширюються на електронні документи. У таких випадках підтвердження факту одержання електронних документів здійснюється згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ст.11 Закону України № 851-IV електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Суд зазначає, що в якості доказу направлення Запиту від 25.07.2025 про публічну інформацію представник позивача надав роздруківку скріншоту екрана технічного пристрою.

Між тим, суд зауважує, що позивач не надав суду докази фактичного одержання Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" вказаного Запиту позивача, відповідно до чого відповідач не мав можливості надати на такий Запит відповідь згідно приписів Закону України № 851-IV.

За таких обставин, позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на Запит від 25.07.2025 року про публічну інформацію ОСОБА_1 відповідно до вимог ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи позивача вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених вище висновків суду не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення .

VII. Розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня", місцезнаходження: вул. Світязька, буд. 1,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61013, .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 27.11.2025.

Суддя О.В. Пасечнік