Справа № 140/183/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Шепелюк В.Л.

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/183/25 пров. № А/857/32345/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Шавеля Р.М., Шинкар Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 140/183/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви про нарахування невиплаченої додаткової винагороди за період лікування, від 15 жовтня 2024 року, поданої засобами електронного документообігу через ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) та наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (Порядок №260) за періоди 28 лютого 2023 року - 29 березня 2023 року включно, 19 квітня 2023 року - 11 травня 2023 року включно, 22 травня 2023 року - 16 червня 2023 року включно у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно пропорційно часу лікування;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити до Військової частини НОМЕР_2 документи, необхідні для виплати в повному розмірі додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та Порядком №260 за періоди 28 лютого 2023 року - 29 березня 2023 року включно, 19 квітня 2023 року - 11 травня 2023 року включно, 22 травня 2023 року - 16 червня 2023 року включно у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно пропорційно часу лікування;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити в повному розмірі додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 та Порядком №260 за періоди 28 лютого 2023 року - 29 березня 2023 року включно, 19 квітня 2023 року по 11 травня 2023 року включно, з 22 травня 2023 року - 16 червня 2023 року включно у розмірі 100 000,00 грн. щомісячно пропорційно часу лікування.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 жовтня 2024 року про нарахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Одночасно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 жовтня 2024 року про нарахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з прийняттям відповідного рішення.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із даним рішенням в частині відмовлених позовних вимог, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.07.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у наступний спосіб:

-визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та подальшої виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - з 28.02.2023р. - 29.03.2023р. включно, 19.04.2023р. - 11.05.2023р. включно, 22.05.2023р. - 16.06.2023р. включно у розмірі 100 000 гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 підготувати та направити до військової частини НОМЕР_2 документи, необхідні для включення до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень ОСОБА_1 , передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди - 28.02.2023р. - 29.03.2023р. включно, 19.04.2023р. - 11.05.2023р. включно, 22.05.2023р. - 16.06.2023р. включно у розмірі 100 000 гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 включити в наказ про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень ОСОБА_1 , передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за періоди стаціонарного лікування у зв`язку з отриманим пораненням, яке пов`язане з захистом Батьківщини в період: 28.02.2023р. - 29.03.2023р. включно, 19.04.2023р. - 11.05.2023р. включно, 22.05.2023р. - 16.06.2023р. включно у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно часу лікування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 29 квітня 2022 року - 02 серпня 2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 06 вересня 2023 року №668/23 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), сержант ОСОБА_1 03 лютого 2023 року в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу, отримав акубаротравму, пошкодження зв`язкового лівого ліктьового суглобу. Поранення сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержані під час захисту Батьківщини, захистку незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.26).

У результаті отриманих травм ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у медичних закладах, зокрема:

-28 лютого 2023 року - 07 березня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП Волинська обласна клінічна лікарня, з діагнозом: консолідований перелом дистально метаепіфізу лівої плечевої кістки із формуванням хибного суглоба, застарілий вивих кісток лівого передпліччя (наслідки травми 2021 року). Анатомічно невірне положення в лівому ліктьовому суглобі із порушенням функції лівої кінцівки І-ІІІ ст., що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07 березня 2023 року №4338 (а.с.28);

-07 березня 2023 року - 29 березня 2023 року проходив стаціонарне лікування в ДУ ТМО МВС України по Волинській області з діагнозом: стан після відкритого виправлення та відновлення зв`язкового апарату лівого ліктьового суглобу (01 березня 2023 року), з приводу застарілого пошкодження (2021 рік, згідно з медичної документації). Лівобічна невропатія ліктьового нерва у вигляді розладів чутливості по типу гіпоестезії та помірного парезу згиначів кисті. Тимчасове порушення функції лівої верхньої кінцівки в значній мірі. Акубаротравми з двобічним гострим післятравматичним кохлеарним невритом. Складний далекозорий астегматизм. Ангіоспазм сітківки OU. Вузловий зоб І ст. Тромбофлебіт поверхневих вен правого передпліччя, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29 березня 2023 року №218 (а.с.29-30);

-19 квітня 2023 року - 11 травня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади з діагнозом: стан після відкритого вправлення та відновлення зв`язкового апарату лівого ліктьового суглобу, лівобічна невропатія ліктьового нерва, розлади чутливості по типу гіпоестезії та парезу згиначів кисті. Порушення функції лівої верхньої кінцівки в значній мірі. Акубаротравма з двобічним гострим, посттравматичним кохлеарним невритом, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11 травня 2023 року №1406 (а.с.31);

-22 травня 2023 року - 16 червня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в КП Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади з діагнозом: стан після відкритого вправлення та відновлення зв`язкового апарату лівого ліктьового суглобу, лівобічна невропатія ліктьового нерва, розлади чутливості по типу гіпоестезії та парезу згиначів кисті. Порушення функції лівої верхньої кінцівки в значній мірі, про що свідчить виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16 червня 2023 року №1865 (а.с.32).

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 19 квітня 2024 року №1963 позивачу проведено медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_3 та встановлено діагноз, зокрема: повторна травма ліктьового суглобу (03 лютого 2023 року) з пошкодженням капсульно-зв`язкового апарату ліктьового лівого суглобу у вигляді зміцнілих рубців, тощо, визначено травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

ст.65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ

ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (ч.4 ст.9 цього Закону).

ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XIIз наступними змінами та доповненнями (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі -Закон №2011-XII) передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018р. затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

В п.17 Порядку №260 видно, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022р. прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

п.1 постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В п.5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022р.

01.04.2022р. до постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни. Зокрема, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у п.1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.

Положеннями Постанови №168 передбачено дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, які зазначені у п.1 Постанови, у розмірі 100 000,00 грн, а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що при вирішенні вказаного спору судом першої інстанції обгрунтовано взято до уваги приписи пункту 11 Розділу XXXIV Порядку №260, яким встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Порядок №260 доповнено новим розділом згідно з наказом Міністерства оборони від 25 січня 2023 року №44 та застосовується з 01 лютого 2023 року, а тому норми розповсюджуються на спірні правовідносини.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр Оборони України прийняв рішення - окреме доручення від 23 червня 2022 року №912/з/29, яким серед іншого, у п.7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

За фактом поранення позивача 03 лютого 2023 року, відповідач військова частина НОМЕР_1 видав позивачу довідку від 06 вересня 2023 року №668/23 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), згідно якою встановлено, що травмування отримане позивачем під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій (населений пункту Новобахмутівка, Донецької області) ( а.с.26).

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що у періоди: 28 лютого 2023 року - 29 березня 2023 року, 19 квітня 2023 року - 11 травня 2023 року, 22 травня 2023 року - 16 червня 2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КП Волинська обласна клінічна лікарня, ДУ ТМО МВС України по Волинській області, КП Медичний центр реабілітації учасників бойових дій Луцької міської територіальної громади відповідно (а.с. 28-32).

З довідки військово-лікарської комісії від 19 квітня 2024 року №1963 (а.с.33) видно, що позивачу проведено медичний огляд гарнізонною військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_3 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва): наслідки травми (2021) лівого ліктьового суглобу, закритого вивиху обох кісток лівого передпліччя та повторної травми лівого ліктьового суглобу (03 лютого 2023 року) з пошкодженням капсульно-зв`язкового апарату, відкритого усунення вивиху кісток лівого передпліччя, відновлення зв`язкового апарату (01 березня 2023 року) лівого ліктьового суглобу у вигляді зміцнілих рубців, невірноконсолідованих переломів дистального метаепіфізу лівої плечової кістки, проксимальних відділів лівої променевої та ліктьової кісток, післятравматичного (03 лютого 2023 року) деформуючого артрозу лівого ліктьового суглобу II (другої) стадії з больовим синдромом та помірним порушенням функції лівої верхньої кінцівки; післятравматичною невропатією лівого ліктьового нерва з сенсорними розладами, помірним парезом згиначів ІV-V пальців лівої кисті. Наслідки перенесеної акубаротравми (03 лютого 2023 року) у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови до 4.0м. Зміцнілий рубець після видалення стороннього тіла (осколка) (17 квітня 2024 року) після вогнепального осколкового сліпого поранення лівого стегна (03 лютого 2023 року).

Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Довідка про обставини травми (поранення, каліцтва) від 06 вересня 2023 року №668/23 видана військовою частиною НОМЕР_1 .

Тяжкість отриманої травми: ТЯЖКА (згідно Наказу МОЗ від 04 липня 2007 року №370).

Отже, ОСОБА_1 проходив лікування внаслідок отриманого 03 лютого 2023 року бойового поранення; вказані діагнози прямо пов`язані із пораненням, яке позивач отримав при безпосередній участі у бойових діях, та які є пов`язаними з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини.

Предметом спору у цій справі є, зокрема, бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви від 15 жовтня 2024 року про нарахування невиплаченої додаткової винагороди за період лікування.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами електронного документообігу (СЕДО) направив командуванню військовій частині НОМЕР_1 заяву, в якій просив здійснити перерахунок додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у зв`язку з проходженням стаціонарного лікування за діагнозами щодо отриманого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини за період: 28 лютого 2023 року - 29 березня 2023 року, 19 квітня 2023 року - 11 травня 2023 року, 22 травня 2023 року - 16 червня 2023 та пакет документів (а.с.34-39, вх. №1234/2280 від 15 жовтня 2024 року).

У той же час, матеріали справи не містять доказів прийняття рішення стосовно розгляду по суті питання, порушеного позивачем у заяві від 15 жовтня 2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 , що не спростував апелянт.

Таким чином, враховуючи, що станом на момент розгляду даної справи не приймалось жодного рішення як про задоволення, так і про відмову у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що з метою захисту порушеного права позивача слід визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 15 жовтня 2024 року про нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта, що під протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17.

Отже, оскільки за наслідками поданої позивачем заяви від 15 жовтня 2024 року про перерахунок додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач військова частина НОМЕР_1 не прийняв рішення про перерахунок такої винагороди чи відмову у проведенні перерахунку, суд першої інстанції дійшов вірного про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та наявність підстав для зобов`язання відповідача 1 розглянути заяву позивача від 15 жовтня 2024 року і додані до неї документи та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Разом з цим, при формулюванні способу захисту суд першої інстанції обґрунтовано не визначав конкретної суми додаткової винагороди, що підлягає виплаті, оскільки рішення суду носить зобов`язальний характер, а тому обчислення розміру додаткової винагороди та інших одноразових видів грошового забезпечення відноситься до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки військовою частиною НОМЕР_1 заява ОСОБА_1 від 15 жовтня 2024 року про перерахунок додаткової винагороди розглянута не була, і, відповідно, необхідні для виплати такої винагороди документи військовою частиною НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 не направлялися, на стадії виниклих між сторонами спірних правовідносин, заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги носять передчасний характер, тобто такими, що заявлені на майбутнє, а тому до задоволення не підлягають.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Військової частини НОМЕР_1 діяв не у спосіб, що визначені законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року у справі № 140/183/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. М. Шавель
Т. І. Шинкар