Справа № 292/1173/25
Суддя: Лотуга В. Ф.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/1173/25
Номер провадження 2-а/292/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Риданової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осадчук Тетяни Сергіївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Осадчук Т.С. звернулася до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи його тим, що 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав супровідний лист ІНФОРМАЦІЯ_3 №615455 від 10.10.2025 із долученою до нього копією постанови №6/70 від 26 лютого 2025 року.

З супровідного листа та постанови вбачається, що 26 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки будь-яких повісток не отримував, а всі дані оновлені вчасно.

Зазначає, що 18.02.2025 позивачу зателефонував дільничний та повідомив, що він перебуває у розшуку, а тому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_1 22.05.2022 був призваний по мобілізації та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 Збройних Сил України. 14.03.2024 звільнений на підставі п.п."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи).

Після звільнення ОСОБА_1 16.03.2024 був взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У ІНФОРМАЦІЯ_2 була наявна вся актуальна інформація щодо військово-облікових даних позивача, про здійснення ним догляду за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю, тому необхідності повторно уточнювати дані не було.

18.02.2025 позивач самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де повторно повідомив, що здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

На позивача складено протокол №6/70 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у зв`язку з ухиленням від виконання військового обов`язку, оскільки не з`явився по повістці 26.01.2025, яка направлена поштою за місцем його проживання.

Позивач правопорушення не вчиняв, оскільки, повістку про явку до ТЦК чи будь-якого іншого поштового відправлення від відповідача не отримував, а тому не обізнаний про необхідність явки.

Такі його доводи не було враховано при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено постанову №6/70 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 26.02.2025.

До протоколу не долучено доказів щодо здійснення спроб вручення позивачу повістки шляхом телефонного дзвінку на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК». Долучені до протоколу копія довідки про причини повернення поштового відправлення та копія листа не можуть стверджувати про належне виконання обов`язку листоноші інформувати адресата про надходження повістки.

При направленні повістки на адресу позивача не дотримано правил її вручення працівниками поштового зв`язку, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №6/70 від 26 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 484,48 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою суду від 11.11.2025 поновлено пропущений з поважних причин встановлений законом процесуальний строк звернення до суду позивачу ОСОБА_1 з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали адміністративної справи по постанові №6/70 від 26.02.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

На виконання ухвали суду, 25.11.2025 відповідачем через систему "Електронний суд" надано копію матеріалів адміністративної справи по постанові №6/70 від 18.02.2025 щодо ОСОБА_1 .

Відповідач своїм правом не скористався і відзив на позовну заяву до суду не подав.

Від позивача та відповідача будь-яких заяв та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі ст.5 КАС України вбачається, що кожному гарантується право на захист його прав, свобод або законних інтересів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що 26 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №6/70 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

За змістом постанови №6/70 від 26.02.2025, ОСОБА_1 , як такий, що ухилявся від виконання військового обліку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Під час розгляду матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 було надіслано за адресою місця проживання повістку №1895773 про виклик засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з"явитися 26.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 за вказаною адресою. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення рекомендованого повідомлення та відповідно до трекінгу про статус відстеження АТ "Укрпошта" зазначено - "одержувач відсутній за вказаною адресою". ОСОБА_1 в своїх поясненнях до протоколу вказав, що не з"явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв"язку з тим, що проживає в м.Звягель без реєстрації, де на даний час працює. За місцем реєстрації вказаної повістки не отримував у зв`язку з тим, що був на роботі. При спілкуванні з матір"ю останній зазначив, що повістка за місцем реєстрації не надходила. На розгляд справи ОСОБА_1 не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом отримання другого примірника протоколу особисто під підпис. Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не прибув на засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, при розгляді справ за ст.210-1 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов"язковою, тому справу розглянуто за його відсутності. На момент складання постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до ТЦК та СП, порушуючи вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ст.ст.23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не з"явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Своїми умисними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що її копію надіслано ОСОБА_1 поштовим оператором "Укрпошта".

Відповідно до протоколу №6/70 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 18.02.2025, складеного ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.02.2025 о 15 год. 20 хв., ОСОБА_1 , як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений (супроводжений) органами Національної поліції відповідно до звернення №Е1348681 від 05.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Встановлено, що ОСОБА_1 надіслано за адресою місця проживання повістку №1895773 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з"явитися 26.01.2025 за вказаною у повістці адресою. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення рекомендованого повідомлення та відповідно до трекінгу про статус відстеження АТ "Укрпошта" зазначено - "одержувач відсутній за вказаною адресою". Оскільки, ОСОБА_1 належним чином оповіщений, проте у визначений час по повістці не з"явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомив. Тому встановленим порядком було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю) порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Другий примірник протоколу вручено ОСОБА_1 .

Згідно військового квитка серія НОМЕР_2 від 18.05.2001 та обліково-послужної картки до нього, ОСОБА_1 10.05.2022 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний придатним до військової служби. 22.05.2022 на підставі УПУ №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" призваний до Збройних Сил України. 14.03.2024 на підставі наказу ком. ОПБр №50-РС від 17.02.2024 звільнений в запас за п.п."г" п.2 ч.4 ст.26 ЗУ "Про ВВ" (сімейні обставини).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №79 від 14.03.2024, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" (через сімейні обставини).

Як вбачається з витягу з системи "Резерв+", ОСОБА_1 має відстрочку до 05.11.2025, тип відстрочки - п.9 ч.1 ст.23, дата уточнення даних - 08.08.2025.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 17.01.2024, матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та висновку КНП "Амбулаторія загальної практики сімейної медицини" Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 19.02.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за станом здоров"я потребує постійного стороннього догляду терміном на 12 місяців, до 19.02.2026. Рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

З акта про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 27.02.2025, ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно повістки №1895773 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Пулин) від 13.01.2025, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), належить з"явитися 26.01.2025 о 14:00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в АДРЕСА_3 .

Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення №033 АТ "Укрпошта" на ім"я ОСОБА_1 , копії конверту, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та довідки про причини повернення/досилання, 13.01.2025 ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , відправлено повістку. Поштове відправлення №033 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Із відстеження поштового відправлення №033, вбачається, що поштове відправлення прийнято - 16.01.2025 в м.Київ та 24.01.2025 прибуло до відділення 12048 в с.Калиновий Гай, а 30.01.2025 повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, вручено за довіреністю - 05.02.2025.

Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 №6/5455 від 10.10.2025, ОСОБА_1 поінформовано про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_10 за результатами розгляду справи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесено постанову №6/70 від 26.02.2025, направлено на його адресу її копію, роз`яснено порядок сплати штрафу та відповідальність за несплату.

Згідно інформації про розшук ОСОБА_1 , останній оголошений в розшук 05.02.2025, електронне звернення № Е1348681, у зв`язку з неприбуттям за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці (ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"). Розшук здійснювало відділення поліції №3 (смт.Хорошів) Житомирського РУП№2 ГУНП в Житомирській області.

Відповідно до журналу обліку доставляння військовозобов`язаних, які перебувають в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатого 01.01.2024, мається запис під №67, що ОСОБА_1 доставлено о 15 год. 20 хв. 18.02.2025.

Згідно довідки про доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 18.02.2025, ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.02.2025 о 15:14, за порушення ВО.

Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_1 від 18.02.2025, він проживає за адресою: АДРЕСА_4 , без реєстрації, там же і працює (працевлаштований офіційно). За місце реєстрації в АДРЕСА_1 , вказаної повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 не отримував. При спілкуванні з матір"ю ОСОБА_2 , за якою він доглядає за вищевказаною адресою, остання від працівників "Укрпошти" повідомлень не отримувала.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 від 27.02.2025, останній повідомляв, що є особою, яка на підставі п.9 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. Просить розглянути його заяву та оформити довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення (ст.251 КУпАП) є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи зокрема про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частин 7, 8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують зокрема районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спрямовується Міністерством оборони України.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до положень інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 №560, "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Вручення повісток, їх отримання та обов`язок з`явитися за отриманою повісткою врегульовано положеннями Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560.

Відповідно до пункту 40 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій), під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото - та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

У позовній заяві позивач підставою незаконності прийнятого оскаржуваного рішення зазначає те, що він не був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 26.01.2025, оскільки повістка йому не вручалася і він її не отримував. Аналогічні доводи позивача містяться в письмовому поясненні від 18.02.2025 та постанові №6/70 від 26.02.2025.

Згідно п.41 наведеного Порядку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повісткою викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 год. 26.01.2025, для уточнення даних. Повістка направлялась позивачу на його зареєстровану адресу місця проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно відстеження поштового відправлення №033, поштове відправлення: прийнято - 16.01.2025 в м.Київ та 24.01.2025 прибуло до відділення "Укрпошти" №12048 в с.Калиновий Гай, а 30.01.2025 повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, вручено за довіреністю - 05.02.2025.

Як вбачається з відстеження трекінгу "Укрпошти" та довідки, рекомендований лист з повісткою на ім`я ОСОБА_1 перебував у пересувному відділенні №12048 села Калиновий Гай з 24.01.2025 по 30.01.2025 та був повернутий відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до інформації з сайту Укрпошти про роботу пересувного відділення №12048 в с.Калиновий Гай Житомирського району Житомирської області, обслуговування відбувається щосереди з 1 по 9 та 26 по 31 з 10:20 - 10:50, з 10 по 25 з 10:50 - 11:50.

Отже, поштове відправлення з повісткою на ім`я ОСОБА_1 перебувало у пересувному поштовому відділенні №12048 - 7 днів, з яких лише один робочий день і то з обмеженим часом за графіком роботи 30 хвилин - 29.01.2025. У п"ятницю 24.01.2025 відправлення прибуло до відділення, а в четвер 30.01.2025 вже повернуто відправнику з проставленням відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою.

Згідно повістки, позивач викликався на 26.01.2025, а відмітка у відправленні про "відсутність адресата за вказаною адресою" проставлена 30.01.2025, тобто по спливу строку визначеного у повістці для явки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За таких обставин ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку не був належним чином оповіщений про виклик і відповідно у нього не виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При винесенні оскаржуваної постанови, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 порушено ст.ст.251, 252, 280 КУпАП, оскільки всебічно, повно та об`єктивно не досліджено всі обставини справи та подані докази, і не з`ясовано чи вчинено ОСОБА_1 інкриміноване адміністративне правопорушення.

При прийнятті оскаржуваного рішення, залишено поза увагою те, що наявними у справі доказами не спростовані доводи ОСОБА_1 щодо неналежного оповіщення його, як військовозобов`язаного, про виклик до шостого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26.01.2025, як передбачено пунктом 41 Порядку.

При розгляді справи, судом не встановлено, а відповідачем не доведено порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме вимоги ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що виключає його відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що відповідає і позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.10.2019 по справі №357/10134/17, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідач відзив на адміністративний позов не подав, наданими документами доводів позивача не спростував та не довів правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Згідно ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують доводи позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи відносно якої складена постанова, оскільки наявні у справі докази, не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у зв`язку з недоведенням вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення №6/70 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 26.02.2025 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., слід визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір в розмірі 484 гривень 48 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Осадчук Тетяни Сергіївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №6/70 від 26.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_11 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484 гривень 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , знаходиться в м.Житомирі, ідентифікаційний код - НОМЕР_5 .

Суддя В.Ф.Лотуга