Справа № 420/30146/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30146/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №420/30146/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби України) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови

У С Т А Н О В И В:

26 серпня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» (далі позивач, Товариство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.04.2024 року №UA500500/2024/000223/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000420.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що визначення відповідачем митної вартості товару, який ввозився на митну територію України, за резервним методом відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а не за основним (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються), як здійснено Товариством, суперечить вимогам Митного кодексу України.

Як стверджував позивач, декларантом надано до митного органу всі необхідні документи для ідентифікації товару, що ввозився, та в підтвердження заявленої ним митної вартості останнього. За таких обставин, на переконання Товариства, оскаржувані рішення митного органу є протиправними та підлягають скасуванню.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 26 листопада 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.04.2024 року №UA500500/2024/000223/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000420.

Приймаючи означене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем подано належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, та як наслідок, відсутність у митного органу підстав для застосування при митному оформленні імпортованого Товариством товару іншого (резервного) методу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеською митницею (далі скаржник, митний орган) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги скаржник обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки документів, які надані Товариством до митного органу разом з митною декларацією, відповідачем правомірно скориговано митну вартість товарів за резервним методом у зв`язку із не підтвердженням позивачем правильності визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:

- її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, та документів, що стосуються оцінюваного товару.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судом першої інстанції та з`ясовано судовою колегією, 01.04.2019 року між ТОВ «Таврія-В» та компанією Yiwu Unigator Trading Co., Ltd укладено договір поставки №323. (т.1 а.с.112-120)

Відповідно до умов п. 2.1. договору поставки №323 від 01.04.2019 року, укладеного між ТОВ «Таврія-В» (далі - покупець) та компанією Yiwu Unigator Trading Co., Ltd (далі - продавець), продавець зобов`язується у строк та у порядку, встановленому даним договором, передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити.

На виконання вимог контракту договору поставки №323 від 01.04.2019 року складено специфікацію №80 від 18.01.2024 року на загальну суму 89093,24 доларів США. Умови оплати: 100 % вартості партії товару на підставі комерційного інвойсу за окрему партію товару протягом 90 календарних днів з моменту відвантаження товару. Умови поставки: CIF GDANSK. (т.1 а.с.123-128)

Також, 18.01.2024 року складено інвойс №FFAU2366115 до договору поставки №323 від 01.04.2019 року на загальну суму 89093,24 доларів США. Умови поставки: CIF GDANSK. (т.1 а.с.104-109)

Для проведення митного оформлення товару, поставленого на виконання умов договору поставки №323 від 01.04.2019 року, декларантом подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA1204.

Згідно до відомостей графи 42, 43 митної декларації №24UA1204 декларантом зазначено метод визначення митної вартості « 1 - основний» за ціною договору. Умови поставки (графа 20 митної декларації) CIF GDANSK.

При поданні митної декларації №24UA1204 декларантом надано митному органу наступні документи:

- пакувальний лист б/н від 18.01.2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) №FFAU2366115 від 18.01.2024 року, сертифікат про походження товару №24C620000196/02827 від 30.01.2024 року, страховий поліс №ТYIE74503933 від 01.02.2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №323 від 01.04.2019 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (додаткова угода) №1 від 01.04.2021 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікацію №80 від 18.01.2024 року, копію митної декларації країни відправлення №00124289 від 29.01.2024 року, автотранспортну накладну №CR050376 від 29.03.2024 року, довідку щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 010424/4 від 01.04.2024 року, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №922 від 01.04.2024 року, банківський платіжний документ, що стосується оплати товару б/н від 22.03.2024 року.

За наслідками дослідження документів, які подані декларантом для здійснення митного оформлення товару, Одеською митницею повідомлено декларанта про те, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

У зв`язку із зазначеним, відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, декларанта зобов`язано надати (за наявності) додаткові документи. Додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

На повідомлення митного органу про необхідність надати додаткові документи декларантом надіслано лист від 04.04.2024 року №04/04, у якому Товариством вказано про те, що ТОВ ТАВРІЯ-В не має можливості надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. (т.1 а.с.131)

04.04.2024 року Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000223/2. (т.1 а.с.57-60)

У вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено про те, що надані декларантом додаткові документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, і не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту.

Так, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 04.04.2024 року № UA500500/2024/000223/2 митним органом зазначено обставини прийняття спірного рішення, а саме:

1) Відповідно до підпункту в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Разом з тим, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) Копія платіжного документу (SWIFT) № б/н від 22.03.2024 року не може взята до уваги у якості банківського платіжного документу, що стосуються оцінюваного товару та підтверджувати факт оплати, оскільки згідно із нормами Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операції із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбаченні Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 року №216;

3) В наданій автотранспортній накладній СМR від 29.03.2024 року №CR050376 наявна печатка перевізника «PE ROMANIUK IHOR», а в рахунку-фактурі на оплату транспортно-експедиційних послуг №922 від 01.04.2024 року та довідці на оплату транспортно-експедиційних послуг № 010424/4 від 01.04.2024 року наявна печатка ТОВ «ФТП».

Також в рахунку-фактурі на оплату транспортно-експедиційних послуг №922 від 01.04.2024 року та довідці на оплату транспортно-експедиційних послуг № 010424/4 від 01.04.2024 року вказано договір на транспортно-експедиційні послуги № ФТП/951К від 30.03.2023 та коносамент № , які відсутні в графі 44 поданої до митного оформлення ВМД.

У відповідності із означеним вище рішенням, митну вартість товару, що імпортується, скориговано та визначено відповідачем із застосуванням резервного методу згідно до наявної у митному органі інформації.

Як слідує зі змісту рішення про коригування митної вартості товару, враховуючи вимоги статті 64 Митного кодексу України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей товарів:

товар № 7 - 12,6848 дол. США/кг (МД від 06.08.2020 року №UA209140/2020/070437), ніж заявлено декларантом - 5,7611 дол. США/кг;

товар № 8 - 12,5241 дол. США/кг (МД від 01.11.2020 року № UA100060/2020/341336), ніж заявлено декларантом - 8,0178 дол. США/кг;

товар № 18 - 12,4236 дол. США/кг (МД від 26.11.2021 року №UA500020/2021/221420), ніж заявлено декларантом - 6,0777 дол. США/кг;

товар № 9 - 4,08 дол. США/кг (МД від 13.02.2024 року № UA205050/2024/8913), ніж заявлено декларантом - 3,6176 дол. США/кг;

товар № 30 - 3,15 дол. США/кг (МД від 01.02.2024 року № UA110050/2024/517), ніж заявлено декларантом - 2,0805 дол. США/кг.

Згідно із пунктами 23 та 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України:

митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, яка вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом у розмірі 89093,24 доларів США.

Апеляційним судом установлено, що відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивачем митної вартості імпортованого в Україну товару поставлено під сумнів правильність визначення його митної вартості.

Так, в обґрунтування правомірності прийняття спірного рішення митний орган посилається на те, що позивачем не підтверджено правильність визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), зокрема:

- її транспортної складової (документів про вартість перевезення), а також відсутністю, поданих до митного оформлення, документів, які б містили відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, та документів, що стосуються оцінюваного товару.

Надаючи оцінку доводам митного органу щодо ненадання декларантом документів в підтвердження понесених транспортних витрат, а також документів, які б містили відомості про вартість упаковки або пакувальних матеріалів, суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Так, згідно із частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є:

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, як і не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи.

Разом з тим, відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Як установлено апеляційним судом, поставка товару за договором №323 від 01.04.2019 року здійснювалась на умовах CIF GDANSK (Польща). При цьому, з наявного в матеріалах справи рахунку-фактури (інвойсу) №FFAU2366115 від 18.01.2024 року слідує, що умови поставки імпортованого товару - CIF GDANSK (Польща). (т.1 а.с.104-109)

Відповідно до п.2.1 Договору №323 від 01.04.2019 року, продавець зобов`язується у строк та у порядку, встановленому даним договором, передати покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість.

Згідно із п.2.2 Договору, умови договору (найменування, асортимент, та кількість товару, ціна за одиницю товару, порядок оплати, умови поставки та інші умови) визначаються даним договором та специфікаціями. Специфікації підписуються сторонами відносно однієї чи декількох поставок конкретної партії (партій) товару та є невід`ємними частинами договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що при визначенні умов поставки сторони керуються міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс-2010». За умов розходження положень Договору (Специфікацій) та Інкотермс - 2010, перевагу мають положення Договору (Специфікацій).

Приписами п.2.4 Договору визначено, що за умов розходження положень договору та специфікації, перевагу мають положення специфікації.

Загальна вартість партії товару визначається відповідно до умов постачання згідно із Інкотермс - 2010 та включає, у тому числі вартість товару, упаковки, маркування та транспортування до місця призначення, погодженого сторонами, та інші необхідні витрати продавця. (п. 4.2 Договору)

У відповідності із п. 6.2 Договору тара та упакування для товару, що поставляється є стандартною для такого виду товару та забезпечує його зберігання під час транспортування.

Так, відповідно до специфікації №80 від 18.01.2024 року, ціна на товар розуміється згідно до умов CIF - GDANSK, (відповідно до «Інкотермс-2010») і включає вартість завантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей в країні продавця, вартість тари, пакування та маркування товару, вартість перевезення до порту GDANSK, вартість страхування. Такі витрати входять у вартість товару та додатковому відшкодуванню зі сторони покупця не підлягають.

Більше того, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс в редакції 2010 року), введених в дію Міжнародною торговою палатою, за умовами терміну «СIF» (Cost, Insurance and Freight (named port of destination) «Вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення)» здійснюється за умови, якщо продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Згідно до умов поставки «CIF» продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу та оплатити його перевезення.

Згідно із усталеною практикою Верховного Суду (зокрема, але не виключно постанови від 09.07.2020 року у справі №815/71/18, від 22.07.2021 року у справі №540/1918/20) за умовами поставки товару «CIF» транспортні витрати і страхування, включаючи страховий платіж, вже включені у вартість товарів. При цьому, у покупця немає обов`язку на укладення договору перевезення та страхування.

Крім цього, згідно до підпункту «в» пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті.

Тобто, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Враховуючи умови поставки товару - CIF GDANSK (Польща), та міжнародні правила Інкотермс-2010, ціна товару включає в себе всі витрати із завантаження, пакування товару та поставки до зазначеного порту, а тому відповідно до приписів підпункту «в» пункту 1 ч. 10 статті 58 МК України ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості, та, відповідно вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості.

При цьому, під час митного оформлення товарів в підтвердження такої складової митної вартості, як витрати на транспортування, Товариством надано:

- автотранспортну накладну №CR050376 від 29.03.2024 року, довідку щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 010424/4 від 01.04.2024 року, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №922 від 01.04.2024 року.

у відповідності до змісту довідки щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 010424/4 від 01.04.2024 року, транспортні витрати по доставці вантажу за маршрутом GDANSK ZALEZE ODESA, тобто до митного кордону України, склали 192 257 грн. 19 коп.

Крім того, з наявного в матеріалах справи рахунку-фактури на оплату транспортно-експедиційних послуг №922 від 01.04.2024 року слідує, що згідно до договору про надання транспортно-експедиційних послуг №ФТП/951К від 30.03.2023 року експедитором (ТОВ «ФТП») визначені витрати на транспортно-експедиційні послуги, а саме:

- вартість навантажувально-розвантажувальних робіт за межами митної території України у розмірі 17158 грн. 86 коп.;

- вартість локальних витрат в порту, оформлення документів за межами митної території України у розмірі 48746 грн. 75 коп.;

- вартість міжнародних автоперевезень за межами митної території України у розмірі 126351 грн. 58 коп.;

- вартість міжнародних автоперевезень по митній території України у розмірі 126351 грн. 58 коп.;

- винагорода експедитора на митній території України у розмірі 4003 грн. 93 коп.

Тобто, загальна сума витрат на транспортно-експедиційні послуги за межами митної території України складає 192 257 грн. 19 коп. (т.1 а.с.129)

Згідно із пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України до переліку витрат, які мають включатися до митної вартості товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, входять витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартості за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.

Враховуючи приписи пункту 5 частини 10 статті 58, пункту 2 частини 11 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості оцінюваних товарів включаються транспортні витрати понесені до перетину кордону України, а саме у розмірі 192 257 грн. 19 коп.

Як установлено апеляційним судом, під час митного оформлення імпортованого приватним Товариством товару, декларантом визначено митну вартість товару за ціною договору (контракту) у розмірі 89093,24 доларів США, та її транспортної складової у загальному розмірі 192257 грн. 19 коп. (175098 грн. 33 коп. + 17158 грн. 86 коп.). (т.1 а.с.130)

Отже, судова колегія вказує, що наявні в матеріалах справи документи містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до оспорюваної поставки товарів.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, сумніви митного органу щодо не підтвердження Товариством числового значення транспортних витрат є безпідставними.

Крім цього, згідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є:

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Як установлено апеляційним судом та слідує з матеріалів справи, у відповідності до платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 22.03.2024 року товариством з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» здійснено оплату вартості товару у розмірі 89093 долара США 24 цента, яка надана митному органу під час митного оформлення товару. (т.1 а.с.111)

Судом першої та апеляційної інстанції досліджено наданий митному органу платіжний документ - повідомлення про перерахування коштів в іноземній валюті за стандартом міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів (SWIFT) від 22.03.2024 року та установлено, що у зазначеному документі міститься посилання англійською мовою на договір поставки №323 від 01.04.2019 року, специфікацію №80 від 18.01.2024 року та інвойс №FFAU2366115 від 18.01.2024 року.

Відтак, у наданому платіжному дорученні, що додано до митного оформлення, наявні посилання (у призначенні платежу) на специфікацію, а отже наданий банківський платіжний містить реквізити, необхідних для ідентифікації оплати за ввезений товар. Сума, перерахована за товар зазначений у специфікації №80 від 18.01.2024 року повністю співпадають.

З урахуванням установлених обставин, наданий під час митного оформлення товару банківський документ є належним доказом в підтвердження оплати митної вартості товару.

Разом з цим, під час розгляду даної справи митний орган не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах недоліків, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за цей товар.

Відтак, колегія суддів вказує, що жодна із вказаних вище підстав для коригування митної вартості товарів не відповідає випадкам, визначеним у частині шостій статті 54 МК України, які надають митному органу право здійснити коригування митної вартості товарів.

З урахуванням викладеного у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що правильність визначення Товариством митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не спростовані відповідачем.

Що ж стосується посилань на факт спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками із формою контролю стосовно перевірки правильності визначення митної вартості задекларованих товарів, то з цього приводу необхідно зазначити таке.

Так, використання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками з метою виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи безпосередньо передбачено, зокрема, Главою 52 Митного кодексу України та «Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю» (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року №684, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.08.2015 року за №1021/27466).

Дійсно, наявність у такій автоматизованій системі інформації про іншу, ніж визначена декларантом, митну вартість товару, є підставою для сумніву у правильності заявленої митної вартості.

Разом з цим, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару порівняно з митною вартістю іншого аналогічного або ідентичного товару, не може розцінюватись як заниження Товариством митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно до вимог п.2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів» (затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. 59, 60, 64 Митного кодексу України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

За результатами дослідження спірного рішення судовою колегією з`ясовано, що у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів , а саме в графі 33 «Обставини прийняття рішення», Київською митницею не зазначено обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо здійснених коригувань.

Також відповідачем не зазначено про те, митна вартість якого товару бралася за основу, фактурну вартість, країну та час імпорту в Україну, виробника, маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.

За таких обставин, оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки Товариством надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Доводи ж апеляційної скарги митного органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом попередньої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена, що, в свою чергу, також унеможливлює задоволення апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі №420/30146/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТАВРІЯ-В» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби України) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов