Справа № 496/1710/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 496/1710/24

адміністративне провадження № К/990/46154/25

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 496/1710/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, у якому просив:

- визнати незаконною та скасувати постанову серії БАД 088183 від 09 березня 2023 року, складену з грубими та суттєвими процесуальними порушеннями відносно ОСОБА_1 , а також за відсутності події та складу правопорушення в діях людини - ОСОБА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2024 року повернуто позовну заяву позивачу на підставі пункту 1 та пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, внаслідок пропуску позивачем строку звернення до суду та за наслідком невиконання вимог суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року скасовано ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2024 року, з направленням справи на продовження розгляду.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення на підставі положень пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

10 листопада 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 496/1710/24.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За правилами абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Суд звертає увагу, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, у разі оскарження ухвал визначених у частині другій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути помилки судів в питаннях права (застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права), але не в питаннях факту.

Так, у касаційній скарзі не наведено жодної підстави касаційного оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 496/1710/24, не зазначено у чому полягає порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального чи матеріального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до опису фактичних обставин справи, неповне, на думку заявника, з`ясування судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи та переоцінки доказів.

Також Суд звертає увагу скаржнику, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження, зазначив, що позивачем оскаржується постанова Головного управління Національної поліції в Одеській області серії БАД 088183 від 09 березня 2023 року.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій установлено, що в грудні 2023 року ОСОБА_1 вже звертався до Біляївського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив, зокрема, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД № 08883 від 09 березня 2023 року, складену відносно нього, та закрити провадження у вказаній справі (справа № 496/8778/23).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 січня 2024 року у відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 неодноразово оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Суд апеляційної інстанції констатував, що позивач оскаржує постанову Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 088183 від 09 березня 2023 року, якої не існує, тобто у позивача взагалі відсутнє право на позов у матеріальному розумінні.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження.

В подальшому, позивач ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду з чисельними касаційними скаргами, в тому числі і на постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2024 року та від 26 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року.

У цій справі, ОСОБА_1 знову звертається до Біляївського районного суду Одеської області із адміністративним позовом до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просить, зокрема, визнати незаконною та скасувати постанову серії БАД № 088183 від 09 березня 2023 року (справа № 496/1710/24), тобто заявляє вимоги, аналогічні тим, що вже неодноразово були предметом розгляду судів усіх інстанцій в межах розгляду справи № 496/8778/23.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що суб`єктний склад справи № 496/8778/23 та справи № 496/1710/24, підстави та предмет спору є ідентичними, а тому позивачу відмовлено у відкритті провадження на підставі положень пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Окрім того, у прохальній частині касаційної скарги скаржник, серед іншого, просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року, проте як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, такого рішення, як і будь-яких інших рішень у справі № 496/1710/24, 25 травня 2023 року Біляївським районним судом Одеської області не приймалося. У касаційній скарзі відсутні будь-які обґрунтування щодо цього рішення.

Зокрема, додані до касаційної скарги копія постанови Біляївського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтями 122-2, частиною першою статті 130, 185 КУпАП ухвалена у іншій справі № 496/3202/23, також рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року ухвалене в іншій справі № 496/3264/23.

Посилання заявника у касаційній скарзі на висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені у справах № 524/9827/16-а, № 686/11314/17, № 724/716/16-а за аналогічних спірних правовідносин, Верховний Суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки рішення суддів попередніх інстанцій у цих справах ухвалені за правилами, встановленими КАС України в редакції, яка була чинна до 15 грудня 2017 року.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 496/1710/24.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 05 травня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 496/1710/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяА.Г. Загороднюк