Справа № 682/2663/25
Суддя: Мотонок Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/2663/25
Провадження № 2-а/682/41/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мотонок Т. Я.,

за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута справу № 682/2663/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування поданого позову вказано, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 603 від 18.09.2025 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною з наступних підстав. Так, позивач зауважує, що згідно даних паспорта № НОМЕР_1 , військового квитка серії НОМЕР_2 його по батькові зазначено « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_4 », як зазначено в постанові. Крім того, щодо суті правопорушення, відповідач вказує, що він в 2009 році був знятий з військового обліку, але 24.03.2024 після проходження ВЛК, знову був взятий на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як згідно постанови ВЛК від 16.04.2024 він був визнаний непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний, після чого його не викликали до першого відділу РТЦК та CП. 06.09.2025 дільничний інспектор поліції повідомив його про необхідність прибуття прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було надано направлення на проходження ВЛК. Після проходження ВЛК висновок від 10.09.2025 був наданий позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому позивач був викликаний по телефону до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повідомили, що на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. і запропонували підписати постанову, від чого він відмовився. Надалі копію постанови позивач отримав 30.09.2025 поштою.

Позивач зазначає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв`язку із чим не міг скористатись наданими йому законом правами.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просив: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 603 від 18.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 13.10.2025 позов ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.10.2025, після усунення недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 04.11.2025. Також позивачу поновлено строк на оскарження постанови № 603 від 18.09.2025. Окрім того, від ІНФОРМАЦІЯ_1 витребувано матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1

04.11.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою представника відповідача до суду та ненадходження витребуваних доказів від відповідача відповідно до ухвали суду від 22.10.2025.

05.11.2025 від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли докази на виконання ухвали суду від 22.10.2025.

26.11.2025, учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, до суду не з`явились.

Представник позивача, адвокат Жилюк О.В., подав до суду заяву про розгляд справи за їх із позивачем відсутності. Позовні вимоги підтримують.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 603 від 18.09.2025 в справі про адміністративне правопорушення позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважної причини до 05.06.2025 (день вчинення правопорушення) до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення стану своєї придатності до військової служби.

Пізніше, 06.09.2025 року ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 і під час складання протоколу № 757 від 06.09.2025 було виявлено, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 є непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним в воєнний час. Згідно з вимогами Закону України «Про внесення змін до пункту 2 розділу І «Заключні та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін в деякі закони України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», військовозобов`язаний ОСОБА_1 до 5 червня 2025 року повинен був пройти повторно медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, проте вимоги зазначеного Закону не виконав, до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження ВЛК самостійно не звернувся, і від повторного проходження ВЛК ухилився.

Таким чином, своїми неправомірними діями, які виразились у не проходженні військово-лікарської комісії для визначення ступеню придатності до військової служби та стану свого здоров?я військовозобов?язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 4 п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12 2016 року (втратила чинність з 05.01.2023 року), абзацу 4 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов?язаних та резервістів (додаток № 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів»), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (вступила в дію з 05.01.2023 року), частини другої стати 17 Закону України «Про оборону України», частини третьої та абзацу 4 частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», абзацу третього частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення вказаних дій в особливий період (а.с. 8).

Отже, за правилами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність встановлено за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Положеннями абз. 4 ч. 10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Так, порядок № 560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).

Відповідно до п. 74 Порядку № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому, особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Разом з тим, доказів вручення позивачу повістки, повідомлення чи направлення на ВЛК у матеріалах справи не міститься.

Як зазначено вище, згідно з пунктом 74 Порядку № 560, направлення на ВЛК оформлюється у письмовій формі, містить дані про особу, мету, місце та дату проходження медичного огляду і вручається особисто під підпис.

У разі відсутності підпису особи або акта про відмову від отримання повістки факт вручення вважається недоведеним.

Відповідачем не подано доказів належного вручення такого направлення чи повістки, актів про відмову від отримання, доказів повідомлення про дату, час та місце огляду, а також доказів, що позивач був належним чином поінформований про відповідні обов`язки.

Таким чином, відсутні об`єктивні докази того, що позивач свідомо не з`явився для проходження ВЛК.

Варто також звернути увагу на те, що згідно фабули постанови, позивач, окрім іншого, звинувачується в порушенні абзацу 4 п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12 2016 року, норми якого втратили чинність з 05.01.2023 року, а отже не діяли станом на 18.09.2025 день винесення спірної постанови, отже позивач, оскільки закон не має зворотної дії, не міг порушити вимоги нормативно-правового акту, який не був на той момент прийнятий.

Також варто зауважити, що постанова № 603 відносно позивача була винесена на підставі протоколу № 757 від 06.09.2025, зі змісту якого слідує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився без поважної причини до 05.06.2025 о 09.00 год. (день вчинення правопорушення) до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення ступеню своєї придатності до військової служби. В зв`язку із цим першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено електронне звернення E3480585 від 31.08.2025, яке передбачене п.56 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року за № 1487, до органів національної поліції України про розшук та доставлення ОСОБА_5 як особи, що вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Пізніше 06.09.2025 о 10.30 (день виявлення правопорушення) ОСОБА_5 був доставлений працівниками поліції до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 де було встановлено, що у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану особисто не повідомив(ла) органам, в яких перебуває на військовому обліку, відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, які визначені пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників. військовозобов`язаних та резервістів» порушив вимоги частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП під час дії особливого період (а.с. 41).

З наведеного слідує, що фабула правопорушення, зазначена у протоколі, не відповідає фабулі правопорушення, в якому звинувачується позивач, згідно постанови № 603. Більше того, як зазначено вище, відмітка у військовому квитку свідчить про проходження позивачем ВЛК, тому звинувачення позивача у неповідомленні відомостей про результати медичного огляду не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, в постанові та в протоколі вказано на порушення позивачем різних нормативно-правових актів.

Також варто звернути увагу на те, що як і протокол, так і постанова містять невірні анкетні дані позивача, а саме: по батькові останнього зазначено « ОСОБА_4 », в той час як згідно паспортних даних вірним по батькові позивача є « ОСОБА_3 ».

Суд наголошує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведення усіх елементів складу правопорушення, а сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи (in dubio pro reo).

Таким чином, з наявних матеріалів справи підтверджується, що постанова № 603 від 18.09.2025 року винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП), так і процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про належне вручення позивачу направлення для проходження ВЛК). Відповідачем не спростовано протиправність свого рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням вказаної норми, судові витрати у виді судового збору у сумі 605,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Постанову № 603 від 18.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 )

Повний текст рішення складено: 26.11.2025.

Суддя Мотонок Т. Я.