Справа № 480/9993/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 р. Справа № 480/9993/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 05.05.25 по справі № 480/9993/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді заяви від 28.02.2024 про призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022 та надання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву про проведення додаткового розслідування від 28.02.2024 про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022, і за результатами розгляду надати відповідь на заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправну бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 28.02.2024 про призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отриманої позивачем травми з наданням оновленої довідки Форми 5 та виключенням даних про те, що на момент отримання травми він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Стверджував, що зазначена у попередній довідці № 141 від 07.01.2024 інформація про отримання позивачем поранення не під час проходження військової служби у стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності та спростовується довідкою № 533 від 28.02.2024, виданою КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ОСОБА_2 », якою підтверджено, що у відібраних 19.08.2022 зразках крові ОСОБА_1 алкоголю не виявлено.

Переконував, що на неодноразові звернення позивача до керівництва ВЧ НОМЕР_1 , на гарячу лінію Міністерства оборони України та до ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодної відповіді ним не було отримано, що порушує право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації внаслідок отримання поранення під час проходження військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) та проходження медико соціальної експертизи, на яку необхідно надати довідку - Додаток 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402).

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05/05/2025 по справі № 480/9993/24 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді заяви від 28.02.2024 про призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022 та надання оновленої Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 28.02.2024 про проведення додаткового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022, та прийняти рішення за результатами її розгляду.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити та скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі № 480/9993/24, прийнявши нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки звільнився ОСОБА_1 з військової служби 21.06.2023, довідку про обставини травми отримав 07.01.2024 та звернувся із заявою до ВЧ НОМЕР_1 28.02.2024, водночас, позовну заяву до суду подав лише 14.11.2024, не зазначивши при цьому доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.

Зауважив, що оскільки позивач перебував не на військовій службі він не був обмежений у можливості реалізувати своє право на судовий захист та мав всі можливості скористатись правовою допомогою задля вчасної реалізації права на звернення до суду, чого не зробив, а суд першої інстанції не надав вказаним обставинам жодної оцінки, у зв`язку з чим, оскаржуване відповідачем рішення має бути скасоване, а позовна заява залишеною без розгляду.

Окремо зазначив, що на час вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, за наявних матеріалів справи відповідачем не було порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 28.02.2024 звернувся до керівництва військової частини НОМЕР_1 із заявою про проведення додаткового розслідування і надання оновленої довідки Форми 5 з виключенням даних про те, що на момент отримання травми він перебував у стані алкогольного сп`яніння та із зазначенням того, що він отримав поранення під час проходження військової служби, додавши відповідні документи (а.с.24-25, 27).

Не отримавши відповідь на звернення, 17.04.2024 ОСОБА_1 звернувся із відповідним електронним зверненням на гарячу лінію Міністерства оборони України «15-45», яке зареєстроване за № СА- 17148613, однак залишилось без відповіді.

Крім того, позивач неодноразово звертався із відповідним електронним зверненням через ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак на жодне із них відповідь не була надана.

У подальшому, з метою з`ясування питання, на якій підставі у Довідці № 141 від 07.01.2024 зазначено перебування ним у стані алкогольного сп`яніння та чи було розглянуто його заяву по суті звернення шляхом проведення додаткової перевірки та яке рішення було прийнято за її наслідками, до ВЧ НОМЕР_1 було відправлено адвокатський запит 18.07.2024, який було отримано відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 22.07.2024 (а.с.28-29). Проте, до теперішнього часу відповідь на адвокатський запит також не надійшла.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача в частині не розгляду його заяви та не надання відповіді, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом з метою захисту порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки у порушення приписів «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України», затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 № 124 (далі Інструкція № 124) будь-якої відповіді чи рішення стосовно розгляду заяви від 28.02.2024, отриманої відповідачем 04.03.2024, відповідач у місячний строк не надав (не прийняв), чим допустив протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 розглянути заяву позивача від 28.02.2024 про проведення додаткового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022, та прийняти рішення за результатами її розгляду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору в даній справі є протиправна бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , що полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 28.02.2024 про призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отримання поранення ОСОБА_1 19.08.2022.

Отже, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням визначено «Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України», затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40 (далі по тексту Інструкція № 40).

Пунктом 2.1.6 Інструкції № 40 визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.

Рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (пункт 3.11.6. Інструкції).

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735 (далі Інструкція № 735).

Згідно з пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

У відповідності до пункту 2 розділу ІІ Інструкції № 735 письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.

Отже, у наведених вище нормативно-правових актах детально роз`яснено поняття «рапорт», а також встановлено конкретні строки, протягом яких посадові особи зобов`язані здійснити розгляд відповідних документів.

Розглянутим вважається рапорт (заява), по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2025 по справі № 280/7446/24, яка в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування.

Колегією суддів встановлено та не заперечується відповідачем, що заява ОСОБА_1 від 28.02.2024 була отримана ВЧ НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку (трек-номер поштового відправлення 277) 04.03.2024, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, описом вкладення до поштового відправлення та трекінгом з офіційного веб-сайту Укрпошти (а.с. 24-27).

Крім того, адвокатський запит від 18.07.2024, яким було повторно викладено вимоги заяви позивача від 28.02.2024, було одержано ВЧ НОМЕР_1 22.07.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 546) (а.с. 29).

Водночас, будь-яких відомостей про те, що позивачу була надана відповідь на заяву від 28.02.2024 матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених у справі обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розгляду відповідачем заяви позивача від 28.02.2024, колегія суддів дійшла висновку про допущення ВЧ НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача від 28.02.2024.

При цьому, в межах даної справи суд апеляційної інстанції не надає оцінку наявності або відсутності підстав для призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022 та надання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) - Додаток 5 до Положення № 402, оскільки суб`єктом владних повноважень відповідне рішення ще прийнято не було.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права, що передбачає пріоритет прав і свобод людини перед іншими інтересами, зокрема інтересами держави та її органів. Практика Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини послідовно деталізує цей принцип, наголошуючи на необхідності усунення негативних наслідків, спричинених неоднозначністю, суперечливістю чи прогалинами в законодавстві.

У публічно-правових відносинах, де одним із суб`єктів виступають органи публічної влади, особливого значення набуває принцип захисту особи від свавільних чи необґрунтовано обтяжливих дій державних органів. Відповідно до цього принципу будь-які сумніви, що виникають через нормативну невизначеність, не можуть трактуватись на шкоду приватній особі чи бути підставою для розширеного тлумачення повноважень державних органів або їх посадових осіб. Навпаки, усі сумніви мають вирішуватися на користь приватної особи.

В контексті цього підходу доцільно застосовувати принцип «найбільш сприятливого становища для особи» (favor libertatis). Його сутність полягає у виборі такого тлумачення та застосування норм права, яке найбільш ефективно забезпечує захист прав і свобод особи та мінімізує негативні наслідки для її правового статусу. Цей принцип є усталеним у доктрині та активно застосовується в судовій практиці адміністративних судів, які наполягають на неприпустимості надто широкого чи необґрунтовано суворого тлумачення норм права органами публічної влади на шкоду приватних осіб.

У випадках прогалин чи суперечностей законодавства належне правозастосування має здійснюватися з урахуванням презумпції на користь особи. Це відповідає базовим конституційним принципам, міжнародним стандартам захисту прав людини та виступає критерієм оцінки стану правової держави.

Таким чином, викладені принципи та підходи підтверджують необхідність своєчасного та належного розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця про призначення і проведення додаткового службового розслідування про обставини отриманої травми та видасу оновленої довідки для проходження медико-соціальної експертизи. Невиправдана затримка або необґрунтована відмова у розгляді такого звернення є порушенням права особи на належне адміністрування у визначеному законом порядку.

Крім цього, принцип правової визначеності передбачає не лише обов`язок своєчасного розгляду звернення, але й обов`язок інформування військовослужбовця про результати такого розгляду із належним обґрунтуванням рішення. Відмова у задоволенні рапорту (заяви) має бути обґрунтована посиланням на конкретні обставини, які стали підставою для такого рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути заяву позивача від 28.02.2024 про проведення додаткового розслідування про обставини отриманої ОСОБА_1 травми в ділянці району Волновахи 19.08.2022, та прийняти рішення за результатами її розгляду.

Надаючи оцінку доводам відповідача про порушення ОСОБА_1 строків звернення до суду з цим позовом, встановлених приписами частини 2 статті 122 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Стверджуючи про пропуск позивачем строку звернення до суду, відповідач зазначив, що первинну довідку про обставини травми позивач отримав 07.01.2024, проте, до суду з цим позовом звернувся лише 14.11.2024.

Разом з цим, слід зауважити, що у цій справі позивачем, як військовослужбовцем, оскаржується бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення службового розслідування за фактом отримання позивачем 19.08.2022 травми та не складання оновленої довідки про обставини травми, тобто, предметом спору в цій справі є триваюче порушення прав позивача у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку.

У питанні застосування строків звернення до суду при триваючому правопорушенні Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2025 у справі № 990/29/22 сформувала наступні висновки:

«… протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи.

Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених

…триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

63. Тобто, протиправна бездіяльність не закінчується після спливу законодавчо визначено строку, а продовжує тривати доти, доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

64. Підсумовуючи наведене вище, Велика Палата Верховного Суд констатує, що строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.»

У зв`язку із цим колегія суддів зазначає, що дотримання строків звернення до суду є важливою умовою, яка невід`ємно пов`язана із реалізацією права на доступ до суду. Проте у випадку коли предметом судового розгляду є протиправна бездіяльність, яка виражена у формі невчинення обов`язкових до виконання дій, як, зокрема, не проведення службового розслідування та не видача оновленої довідки про обставини травми, то така бездіяльність може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що позивач вчиняв активні дії, що виразилися у поданні заяв/звернень до відповідача, Міністерства Оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує, що ОСОБА_1 добросовісно користувався своїми правами, не втрачав інтерес до порушеного ним питання та з розумним інтервалом часу цікавився станом справ. Однак, жодне з цих звернень не було розглянуто ані відповідачем, ані іншими суб`єктами владних повноважень, а тому доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки відомостей про те, що позивач отримував у передбачений законодавством спосіб та строк відповідь на свою заяву від 28.02.2024, матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 по справі № 480/9993/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій