Справа № 400/10470/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 р. № 400/10470/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брагар В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 21 серпня 2025 року щодо звільнення з військової служби за абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 , від 21 серпня 2025 щодо звільнення з військової служби за абзацом 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . 22 серпня 2025 року направив на адресу відповідача рапорт про звільнення з військової служби на підставі 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Проте, вказаний рапорт не розглянутий, жодної відповіді від командування військової частини НОМЕР_1 на адресу позивача не надійшло, наказ про звільнення позивача не прийнятий.

Ухвалою суду від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі з викликом сторін.

Відповідач надав відзив на позовну заяву. Проти позову заперечив, у відзиві зазначив, що рапорт від 21.08.2025 року не отримував. Згідно з доданими позивачем додатками до позовної заяви, за онлайн інформацією з вебсайту АТ Укрпошта, встановлено, що поштове відправлення було прийняте 22.08.2025 в м. Одеса у поштовому відділенні Укрпошти № 65026 та було повернуто та вручену відправнику 01.09.2025 в м. Одеса у поштовому відділенні Укрпошти № 65045, що спростовує твердження позивача щодо отримання рапорту відповідачем. За таких обставин відсутні підстави вбачати протиправну бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Дослідив матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

22 серпня 2025 року направив на адресу відповідача рапорт про звільнення з військової служби на підставі 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки є батьком та виховує дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно висновку про стан здоров`я дитини, останній має вроджені ураження нервової системи (розлади аутизму).

Звернення із рапортом здійснене позивачем у спосіб його надіслання засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення з описом вкладення на адресу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , номер поштового відправлення 399).

Письмової відповіді на поданий позивачем рапорт не було.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його рапорту від 21 серпня 2025 року про звільнення з військової служби, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до підпункту 2.1.6 пункту 2.1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 за №40 (надалі по тексту також Інструкція №40), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 за №531 затверджено "Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України" (надалі по тексту також Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі Міноборони), Збройних Силах України (далі Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктами 2-4 розділу І Порядку №531 визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

Військовослужбовці звертаються до органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове розслідування, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, із пропозиціями, заявами та скаргами, які не є рапортами, у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Законом України "Про звернення громадян" та іншими нормативно-правовими актами Міноборони.

Розділом ІІ зазначеного Порядку визначено форми рапортів, зокрема пунктом 2 встановлено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №531, у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Так, командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №531).

В той же час, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №531, непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Як слідує з пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку №531, якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Окрім того, згідно пункту 6 розділу ІІІ Порядку №531, усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

Виходячи з наведеного вище правового регулювання, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Отже, прийняття рішення стосовно порушеного в рапорті питання чи надання обґрунтованої відмови у задоволенні рапорту можлива лише у разі остаточного надходження рапорту військовослужбовця до безпосереднього або прямого командира (начальника) військовослужбовця, уповноваженого приймати таке рішення.

У матеріалах справи знаходиться викопіювання інформації трекінгу (відстеження) поштового оператора АТ "Укрпошта" щодо відправленя позивачем рапорту про звільнення від 21.08.2025, з якого вбачається, що поштове відправлення було прийняте 22.08.2025 в м. Одеса у поштовому відділенні Укрпошти № 65026 та було повернуто (зазначено, що "Одержувач відсутній за вказаною адресою") та вручену відправнику 01.09.2025 в м. Одеса у поштовому відділенні Укрпошти № 65045.

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази того, що скерований рапорт був зареєстрований службою діловодства військової частини, що є обов`язковою умовою для подальшого розгляду документів безпосереднім або прямим командиром (начальником) військовослужбовця, уповноваженого приймати рішення стосовно питань, порушених у рапортах.

Відсутність факту реєстрації свідчить не лише про об`єктивну неможливість прийняття рішення стосовно порушеного в рапорті питання чи надання обґрунтованої відмови у задоволенні рапорту, але й про те, що Військова частина НОМЕР_1 не була обізнана ані про зміст поданого рапорту, ані про сам факт його існування, відтак у останнього не виникло обов`язку щодо належного реагування на такі у встановленому законодавством порядку.

На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар