Справа № 640/18598/22
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Галатіна О.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Справа № 640/18598/22

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві (далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - Відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 13.07.2022 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення, а саме, з 18.04.2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 13.07.2022 року за № 44 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2022 № 3763 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, що надана у судовому рішенні.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. При цьому, суд відзначив, що трудова книжка Позивача містить достатні дані для визначення зазначеного страхового стажу без надання відповідних довідок.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач - ГУ ПФУ в м. Києві, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю, стверджуючи про правомірність спірного рішення.

В обґрунтування вимог скарги Апелянт також зазначає, що згідно наданих документів про стаж: диплому, трудової книжки, а також даних персоніфікованого обліку загальний страховий стаж складає 25 років 8 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Водночас зазначає, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи по трудовій книжці з 17.12.1993 по 22.12.1993, оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою не придатою для сприйняття її змісту, з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки 2/12 від 02.06.2022 - довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а також період навчання враховано по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 № 189, оскільки період навчання з липня 1982 перетинається з роботою згідно записів трудової книжки.

Також Апелянт відзначив, що у разі виявлення неправильного або неточного запису, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 та від 14.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 18.04.2022 № 3763 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що міститься в матеріалах справи та сторонами не заперечується.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.05.2022 2600-0211-8/50315 повідомлено Позивача про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до вищезазначеного листа, до стажу не враховано періоди: з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки в записах про роботу (графа №1), не зазначено відповідні порядкові номера, крім того всі записи заповнені одним чорнилом, чим порушено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58; період навчання зараховано по 05.07.1982 відповідно довідки від 21.04.2022 №189, оскільки відсутня інформація щодо зарахування на навчання після академічної відпустки.

Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком по заяві від 18.04.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

06.07.2022 ОСОБА_1 повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

До заяви про призначення пенсії позивач надав, зокрема, трудову книжку від 05.07.1984 серії НОМЕР_3 , довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 02.06.2022 №2/12 видану ПП « ОСОБА_2 », та довідку про навчання від 21.04.2022 №189.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 44 від 13.07.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 06.07.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до вищевказаного рішення, до страхового стажу Позивача не враховано наступні періоди: з 17.12.1993 по 22.12.1993, згідно трудової книжки від 05.07.1984 серії НОМЕР_3 , оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою старого зразка; з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки від 02.06.2022 №2/12, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку №637, а саме не підтверджена первинними документами. Період навчання зараховано по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 №189, оскільки відсутня інформація щодо періоду перебування в академічній відпустці.

Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 25 роки 08 місяців 01 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

На думку Позивача така відмова ГУ ПФУ в м. Києві та рішення ГУ ПФУ у Хмельницькій області є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до довідки ПП « ОСОБА_2 » від 02.06.2022 № 2/12 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вбачається, що у період з 14.12.1995 року по 16.12.1999 року ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді головного інженера.

Поряд із цим, суд зазначає, про відсутність спору щодо зарахування до страхового стажу Позивача певних періодів його роботи.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58), постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 (далі - Постанова № 307).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом № 1058-IV регламентовано принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Статтею 24 Закону №1058-IV закріплено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно з 2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

Відповідно до Постанови № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

При цьому працівник не може нести відповідальність за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому наявність недоліків у заповненні трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду, від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17.

Перевіряючи доводи Апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що трудова книжка Позивачки містить всі необхідні записи про роботу у спірний період і такі записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його трудового стажу.

Доводи Апелянта про те, що до страхового стажу Позивача не зараховано період роботи з 17.12.1993 по 22.12.1993, оскільки запис про звільнення з роботи завірений печаткою не придатою для сприйняття її змісту є безпідставними, оскільки такі обставини не були підставою для прийняття спірного рішення, а отже такі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Надаючи оцінку доводам Апелянта про те, що до страхового стажу Позивача не зараховано період роботи з 14.12.1995 по 16.12.1999 згідно довідки 2/12 від 02.06.2022, оскільки довідка не відповідає вимогам Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, колегія суддів приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки спірний період роботи підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_3 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Щодо незарахування періоду навчання по 05.07.1982 відповідно до довідки від 21.04.2022 № 189, оскільки період навчання з липня 1982 перетинається з роботою згідно записів трудової книжки колегія суддів зазначає, що такі обставини спростовуються матеріалами справи. Так, перший запис трудової книжки щодо прийняття на роботу датований 28.04.1986. А згідно довідки №189, виданої Позивачу у квітні 2022 року/т. 1 а.с. 42/ ОСОБА_1 був відрахований з інституту з 01.03.1986 у зв?язку із закінченням теплоенергетичного факультету денної форми навчання. Отже, доводи Апелянта в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для часткового задоволення позову.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев