Справа № 643/2308/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 р.Справа № 643/2308/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 06.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Осадчий О.В., по справі № 643/2308/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Салтівського районного суду м. Харкова з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області, в якому просив:

- поновити строк на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024, винесеної інспектором взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Мельниковою Ю.В.;

- скасувати постанову серії БАД №4996994 від 01.02.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду та надано строк для пояснення причин пропуску такого строку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 позовну заяву визнано не поданою та повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2024 року відкрито провадження у справі, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 року замінено неналежного відповідача УПП в Полтавській області ДПП на належного Департамент патрульної поліції.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 у справі № 643/2308/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Скасовано постанову серії БАД №499694 від 01.02.2024, винесену інспектором взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Мельниковою Юлією Вікторівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Закрито справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, яку аргументує неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 у справі № 643/2308/24 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем указано, що він не мав можливості ознайомитися зі змістом відеозапису усного клопотання позивача про призупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою залучення захисника через відсутність такого відеозапису в системі «Електронний суд» та матеріалах, надісланих позивачем на адресу відповідача. Відповідач зазначає, що у зв`язку з обмеженими технічними можливостями відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відеореєстратор «бодікамеру», видалені з серверу, а відсутність такого відео не спростовує факту вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР України та не повинна звільняти порушника від адміністративної відповідальності. Апелянтом наголошується, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, а саме фото та відео з лазерного вимірювача швидкості TrueCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000800), які є доведенням вини позивача. Додатково відповідач звертає увагу на те, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024 є неповажними.

Позивач не скористався правом на надання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії БАД №499694 від 01.02.2024, винесеною інспектором взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Мельниковою Юлією Вікторівною, притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що, керуючи транспортним засобом BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.02.2024 о 12 год. 02 хв у Полтавській області, Полтавському районі, с. Циганське, по вул. Київській 63, водій рухався зі швидкістю 116 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 66 км/год. Швидкість руху встановлювалася модульним випромінювачем швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 №TC000800; водій порушив п.12.4 ПДР України.

Вважаючи дії відповідача протиправними, 08.03.2024 ОСОБА_1 звернувся за допомогою системи «Електронний суд» до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою, в якій предметом спору є постанова серії БАД №4996994 від 01.02.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі.

Одночасно з цим, у позовній заяві було викладено прохання про поновлення строку на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024, з огляду на те, що копія вказаної постанови позивачем була отримана лише 29.02.2024, після направлення представником позивача адвокатського запиту.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 у справі №643/2308/24 відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку на звернення до суду для оскарження постанови та позовну заяву залишено без руху і окреслено недоліки, які слід усунути позивачу, зокрема, надати докази, які свідчать про те, що у позивача виникли об`єктивні непереборні перешкоди у подачі позовної заяви у встановлений законодавством строк.

25.03.2024 року від позивача на виконання ухвали суду від 14.03.2024 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 у справі №643/2308/24 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку з тим, що ухвала про залишення позовної заяви без руху не виконана та недоліки позовної заяви не усунуті, а причини пропуску строку звернення до суду, вказані в заяві позивача про поновлення строку звернення до суду від 14.03.2024, суд першої інстанції вважав неповажними.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.06.2024 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.07.2024 року відкрито провадження у справі, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024.

Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 у справі № 643/2308/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушення права позивача на захист, який йому гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 268 КУпАП є достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №499694, винесеної інспектором взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Мельниковою Юлією Вікторівною 01.02.2024 року та задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з приписами частини 1 статті 7 Закону № 580-VIII, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Водночас, згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У силу положень статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема, за частинами 1-7 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу на місці вчинення правопорушення.

При цьому, статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України. Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін. Якщо особа є суб`єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений адвокат має права, передбачені частиною першою цієї статті та іншими законами. Повноваження адвоката, призначеного Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтверджуються дорученням, що видається Центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

З аналізу вказаних приписів слідує, що у суб`єкта владних повноважень посадової особи органів Національної поліції, уповноваженої розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, наявний законодавчо встановлений обов`язок із забезпечення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, можливістю користуватися правами, наведеними у статті 268 КУпАП.

Порушення таких прав, зокрема права на участь захисника або інших прав, передбачених статтею 268 КУпАП, може відбутися у разі подання особою, яка притягається до відповідальності, певних клопотань та необґрунтованої відмови у їх задоволенні з боку уповноваженої посадової особи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відеозапису, наданого позивачем разом із позовною заявою в системі «Електронний суд», під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці позивачем було заявлено усне клопотання про призупинення її розгляду з метою залучення захисника та бажання скористатись своїм правом на правову допомогу; однак, інспектор заявила про закінчення розгляду справи та послалась на можливість оскарження постанови в суді.

Вказане свідчить про те, що інспектор фактично не надала позивачу можливості скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, а саме правом користуватися юридичною допомогою адвоката, якою він бажав скористатися під час розгляду справи, що прямо передбачено чинним законодавством.

Колегія суддів наголошує, що така бездіяльність інспектора порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в свою чергу становить порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а, від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а, від 15.04.2020 у справі №524/3644/17, від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а.

Враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, щодо невжиття інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення дій для надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги та відсутність доказів на спростування таких доводів позивача, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено факту дотримання інспектором порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідач не вжив жодних дій щодо надання позивачу як водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що є порушенням прав водія та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів доходить висновку, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

З урахуванням вищезазначеного, доводи відповідача про те, що він не мав можливості ознайомитися зі змістом відеозапису усного клопотання позивача про призупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення з метою залучення захисника, наданим позивачем разом із позовною заявою, через відсутність такого відеозапису в системі «Електронний суд» та матеріалах, надісланих на адресу відповідача, є безпідставними з огляду на наявність даного відеозапису в системі «Електронний суд».

Доводи позивача стосовно неповажності підстав для поновлення позивачу строку на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024 колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто вказаною нормою імперативно регламентовано строк для звернення зі скаргою на будь-яке рішення суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, передбачається й поновлення строку з поважних причин.

У свою чергу, згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2 статті 122 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У той же час, порядок розгляду справи щодо оскарження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності та строки звернення із позовною заявою, регламентовано статтею 286 КАС України.

Так, за приписами частини 2 статті 286 КАС України позовна заява щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Колегією суддів встановлено, що позивач із відповідним позовом до суду першої інстанції звернувся 08.03.2024 за допомогою системи «Електронний суд».

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, оскаржувана постанова винесена 01.02.2024, проте в ході її винесення позивач її копію не отримав.

При цьому, матеріали справи містять докази того, що копію оскаржуваної постанови позивач отримав 29.02.2024, після направлення представником позивача адвокатського запиту.

Стосовно наданого відповідачем доказу щодо надсилання копії оскаржуваної постанови позивачу рекомендованим листом вих. № 2498/41/26-2024 від 02.02.2024, а саме копії поштового реєстру з номером трекінгу відправлення 590, колегія суддів звертає увагу на те, що належним доказом отримання адресатом поштового відправлення є повідомлення про вручення поштового відправлення, тоді як номер трекінгу відправлення АТ «Укрпошта» є виключно відображенням відомостей про відправлення листа відповідачем.

При цьому, для встановлення судом факту направлення поштового відправлення у встановленому законодавством порядку, підлягає з`ясуванню, зокрема, наявність у відповідача повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому, серед іншого, зазначено найменування та його поштова адреса, причини невручення поштового відправлення.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.08.2024 у справі № 380/18997/21.

Будь-яких доказів, про те, що відправлення вручене одержувачу, до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Отже, відповідачем не надано доказів надіслання позивачу оскаржуваної постанови та не наведено доказів отримання останнім оскаржуваної постанови раніше 29.02.2024.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно неповажності підстав для поновлення позивачу строку на оскарження постанови серії БАД №4996994 від 01.02.2024.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, скасування постанови серії БАД №499694 від 01.02.2024, винесеної інспектором взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Мельниковою Юлією Вікторівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. та закриттям справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції без задоволення, а судове рішення без змін.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 06.10.2025 по справі № 643/2308/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 25.11.2025 року