Справа № 480/5947/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 р.Справа № 480/5947/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Теміров Ч.М.) по справі № 480/5947/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 133 від 14.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 34 000,00 грн у зв`язку з порушенням процедури її накладення та вручення.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 порушено процедуру прийняття спірної постанови, а саме: не повідомлено позивача про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надано можливості надати пояснення та скористатись правовою допомогою, а також не вручено спірну постанову.

Також, зауважував, що на час прийняття постанови від 14.01.2025, він перебував на лікарняному, а отже не міг брати участі у справі, що не є ухиленням чи порушенням вимог законодавства.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано примітку до ст. 210 КУпАП, якою передбачено, що ст. 210-1 КУпАП не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного.

Також, вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав правомірним доставлення позивача до ТЦК та СП, не врахувавши факт застосування до нього фізичного насильства та побиття, а також відсутність протоколу затримання.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав належної оцінки суттєвим порушенням працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме її розгляд під час перебування позивача на лікарняному, не надання ОСОБА_1 можливості надати пояснення та скористатись правовою допомогою, не вручення спірної постанови.

Крім того, вважає безпідставним врахування судом першої інстанції показів свідків, які підтвердили факт вчинення позивачем правопорушення, відмову у наданні пояснень та підпису протоколу, оскільки останні є зацікавленими особами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - відповідач) не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, позивач просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовозобов`язаним.

11.01.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності позивача складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 56).

В протоколі зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1986 р.н. згідно акту, складеного 11.01.2025 відмовився від отримання направлення № 301 та проходження військово-лікарської комісії, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Також встановлено, що з 17.03.2014 і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Отже, громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач ознайомлений зі змістом протоколу, правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також із інформацією про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14.01.2025 о 10:00, проте від надання пояснень та підпису протоколу відмовився у присутності свідків, про що свідчать відповідні підписи свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До протоколу додано акт відмови від проходження військово-лікарської комісії від 11.01.2025, складений у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від отримання направлення для проходження ВЛК.

14.01.2025, на підставі протоколу, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 складено постанову № 133, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн (зв.б. а.с. 27 а.с. 28).

Постановою встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1986 р.н. згідно акту, складеного 11.01.2025 відмовився від отримання направлення № 301 та проходження військово-лікарської комісії, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова є законною та обґрунтованою, відповідачем дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, отже підстави її скасування або зміни відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Згідно ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він в умовах особливого періоду, будучи військовозобов`язаним, відмовився від отримання направлення № 301 та проходження військово-лікарської комісії.

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) визначено Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800.

Пунктами 3.1. та 3.2. глави 3 розділу II Порядку № 402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП. Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу 3 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

За приписами п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Так, 11.01.2025 працівниками поліції доставлено ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено акт доставки особи, яка вчинила правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП (зв.б. а.с. 60).

Доводи апелянта щодо застосування до нього фізичного насильства та побиття під час доставлення колегія суддів відхиляє, оскільки жодних доказів в підтвердження наведених обставин матеріали справи не містять.

Доводи скаржника щодо відсутності протоколу затримання колегія суддів вважає такими, що не спростовують факт порушення, крім того правомірність дій працівників поліції щодо доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є предметом спору в цій справі.

В свою чергу, 11.01.2025 при перевірці представником ІНФОРМАЦІЯ_2 своєчасності та повноти оновлення даних позивача виявлено відсутність актуальних даних щодо його стану здоров`я. Через це відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_4 запропоновано позивачу отримати направлення на ВЛК № 301 від 11.01.2025, картку обстеження та медичного огляду № 301 та пройти військово-лікарську комісію.

В присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач відмовився від отримання направлення та картки обстеження та медичного огляду для проходження ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби, про що складено акт відмови від проходження військово-лікарської комісії.

Також, позивачу роз`яснено його права; повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, водночас у присутності свідків позивач відмовився від підпису та отримання другого примірника протоколу, надання пояснень, про що свідчать відповідні підписи свідків у протоколі.

З урахуванням наведеного, наявні в справі докази підтверджують дотримання відповідачем процедури розгляду справи, отже протокол є належним і допустимим доказом на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення.

Доводи апелянта про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зацікавленими особами позивачем не обґрунтовані , отже фактично є припущеннями.

Слід зазначити, що законодавством не передбачено законних підстав для військовозобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Наявні у матеріалах справи докази, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тоді як доказів проходження ним ВЛК матеріали справи не містять.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 мав своїм обов`язком пройти медичний огляд за направленням, виданим ТЦК та СП, проте відмовився у отриманні такого направлення та проходження ВЛК й відповідно доказів на спростування вказаного до суду першої та апеляційної інстанції не надав.

Доводи апелянта щодо не застосування судом першої інстанції примітки до ст. 210 КУпАП колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, приміткою до ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, зазначена примітка застосовується у випадку можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Водночас, в даному випадку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від отримання направлення на проходження ВЛК, а не за не уточнення персональних даних, які можуть бути отримані відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Щодо доводів апелянта про розгляду справи відповідачем під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному.

На підтвердження перебування на лікарняному з 13.01.2025 по 20.01.2025, позивач надав суду витяг з системи з кабінету eHelth, в якому міститься запис № 154723521/1 від 13.01.2025 про лікування позивача амбулаторно в період з 13.01.2025 по 20.01.2025 (а.с. 70).

В свою чергу, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся 14.01.2025, тобто під час лікування позивача.

Водночас, будучи обізнаним про розгляд справи 14.01.2025, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, доказів подання заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з лікуванням матеріали справи не містять і судом не встановлено.

В свою чергу, приписами ст.277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Як наслідок, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідач не мав перешкод у розгляді справи саме 14.01.2025 та за наявності підстав, прийняти постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП з огляду на належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи та відсутності клопотань про перенесення її розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо позбавлення відповідачем права позивача на надання пояснень та користування правовою допомогою колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки уповноваженою особою відповідача у присутності свідків зафіксовано відмову ОСОБА_1 від надання пояснень, що підтверджується підписами у протоколі.

При цьому, доказів звернення позивача із заявами про залучення захисника, бажання надати пояснення матеріали справи не містять.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 14.01.2025 прийнята правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Доводи скаржника щодо не вручення йому спірної постанови колегія суддів вважає такими, що не свідчать про її протиправність, а можуть бути підставами для оскарження постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення штрафу за таким документом в подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.10.2025 по справі № 480/5947/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц З.Г. Подобайло