Справа № 380/8767/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/8767/25 пров. № А/857/29763/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року про закриття провадження у справі №380/8767/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції головного спеціаліста четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Палія Олега Петровича, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Людмили Лозенко, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції заступника керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Наталії Савіч про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування довідки та висновку, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Кедик М. В.,

дата ухвалення судового рішення 27 червня 2025 року,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складання повного тексту судового рішення 30 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції головного спеціаліста четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Палія Олега Петровича, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Людмили Лозенко, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції заступника керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Наталії Савіч, в якому просив визнати неправомірними дії Уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - головного спеціаліста четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Палія Олега Петровича та Уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Людмили Лозенко щодо зазначення в п.3.1 розділу ІІІ, п.4.1 та 4.4 розділу IV Довідки №202/25 від 21 березня 2025 року Національного агентства з питань запобігання корупції про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, що «суб`єкт декларування у розділі 2.2 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності (п.1.1, п.1.2) чим не дотримав вимоги п.1 ч.1 ст.46 Закону.», «суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, чим не дотримав вимоги п.2 ч.1 ст.46 Закону», «суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отриманий ним від громадянина ОСОБА_2 дохід у вигляді попереднього платежу за продаж житлового будинку в розмірі 100 000 дол. США.», «Своєю чергою, суб`єкт декларування не надав підтвердних документів щодо джерел походження вказаних активів та їх розміру, а надав тільки нотаріально посвідчену заяву члена сім`ї (дружини) від 27.11.2024, що не містить відомостей, які б підтверджували джерело їх походження та розмір. Крім того, на підтвердження зазначених у декларації грошових активів, відомості від члена сім`ї (дружини) суб`єкт декларування не надав. Враховуючи вищевикладене, підтвердити інформацію про джерела походження вказаних грошових активів та їх розмір не вдалося. На запит Національного агентства щодо джерел походження вказаних грошових коштів та їх розмір суб`єкт декларування пояснив, що відомості про активи він зазначив зі слів члена сім`ї (дружини). Своєю чергою, суб`єкт декларування не надав підтвердних документів щодо джерел походження вказаних активів та їх розміру, а надав тільки нотаріально посвідчену заяву члена сім`ї (дружини) від 27.11.2024, що не містить відомостей, які б підтверджували джерело їх походження та розмір. Крім того, на підтвердження зазначених у декларації грошових активів, розміщених на рахунках у банківських установах Республіки Польща, відомості від члена сім`ї (дружини) суб`єкт декларування не надав. Враховуючи вищевикладене, підтвердити інформацію про джерела походження вказаних грошових активів та їх розмір не вдалося.»; «За результатами перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності (пп.1, 3, 5, 6 розділу 3.1 цієї Довідки) на суму 3 657 000 грн (п.3 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримав вимог пп.1, 2, 7, 8-1, 10 ч.1 ст.46 Закону.... Таким чином, суб`єкт декларування зазначив відомості, які відрізняються від достовірних на суму 3 657 000 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації (п.3 розділу 3.1 цієї Довідки), що є недостовірними відомостями. Крім того, суб`єкт декларування зазначив неточні відомості (п.п.1, 1.2, п.1, пп.2 розділу 3.1 цієї Довідки). Суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних на суму понад 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, га суму 3 657 000 грн, що є ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України.», «Відповідно до декларації за попередній звітний період у 2022 році член сім`ї суб`єкта декларування (дружина) набув у власність квартиру за адресою: Лондрес, 35, Фінестрат, у провінції Аліканте, Королівство Іспанія, а також, у 2022 та 2023 роках здійснював інвестування на набуття активів у вигляді нерухомого майна на території Польщі (згідно з поясненнями суб`єкта декларування). Згідно з виписками з банківських рахунків не встановлено, що член сім`ї суб`єкта декларування (дружина) набув активи, які розміщені на території Республіки Польща.»; «За результатами повної перевірки декларації щорічної (уточненої) за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - 0a8bb76d-58c2-4485-9f87-b206e8d67e21, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України, встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації вказав недостовірні відомості (п.3 розділу 3.1 цієї Довідки) та неточніві домості (п.1.1, 1.2 п.1 п.п.2, 5, 6 розділу 3.1 цієї Довідки), чим недотримав вимогпп.1, 2, 7, 8-1, 10 ч.1 ст.46 Закону. Недостовірні відомості, зазначені у декларації (п.п.3 розділу 3.1 цієї Довідки) відрізняються від достовірних на суму 3657000 грн, що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України. Інформація про результати перевірки ознак незаконного збагачення відображена у п.п.3.4 розділу Цієї Довідки.»; визнати протиправним та скасувати п.3.1 та 3.4 розділу ІІІ, п.4.1 та 4.4 розділу IV Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції від 21 березня 2025 року №202/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання; зобов`язати відповідачів оприлюднити на офіційному вебсайті 2025 Національного агентства з питань запобігання корупції Довідку Національного агентства з питань запобігання корупції від 21 березня 2025 року №202/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, з врахуванням визнання протиправними та скасування пунктів довідки; визнати неправомірними дії уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - головного спеціаліста четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Палія Олега Петровича та уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - заступника керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Наталії Савіч щодо складання та погодження Обгрунтованого висновку, складеного за результатами повної перевірки, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної (виправленої) за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання; визнати протиправним та скасувати Обгрунтований висновок складений за результатами повної перевірки, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної (виправленої) за 2023 рік, поданої Петруняком Євгеном Васильовичем, народним депутатом України IX скликання.

Представник Національне агентство з питань запобігання корупції подало клопотання від 28 травня 2025 року про закриття провадження у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року клопотання представника Національного агентства з питань запобігання корупції про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у адміністративній справі №380/8767/25 за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - головного спеціаліста четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Палія Олега Петровича, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Людмили Лозенко, уповноваженої особи Національного агентства з питань запобігання корупції - заступника керівника четвертого відділу Управління проведення повних перевірок Наталії Савіч про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування довідки та висновку, зобов`язання вчинити дії закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставини справи, висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі про закриття провадження у справі не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у випадку виявлення недостовірних відомостей та за відсутності ознак адміністративного чи кримінального правопорушення або закриття адміністративної чи кримінальної справи подальші правовідносини виникають лише між суб`єктом декларування та НАЗК (Постанова ВС у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року справа №460/238/22 адміністративне провадження №К/990/33749/22). Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Як зазначалось вище, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в численних постановах, спірні правовідносини, які виникли у зв`язку із винесенням НАЗК довідки за результатами повної перевірки декларації в процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і така довідка стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, мають характер юридичного спору, який підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Вказує, що згідно з ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Таким чином, у разі закриття провадження у справі, та в подальшому закриття кримінального провадження, позивач не буде мати можливості оскаржити дій відповідача. За вказаних вище обставин, закриття провадження у справі та, як наслідок, недопустимість повторного звернення до суду про той самий предмет і з тих самих підстав, обмежує позивача у праві на судовий захист та звернення до суду, а також, оскарження правомірності дій відповідача та його службових осіб, та довідки про результати повної перевірки декларації. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Національне агентство з питань запобігання корупції подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що в даному випадку право на захист позивача не нівелюється, позаяк з врахуванням специфіки виниклих правовідносин, обставини пов`язані із достовірністю задекларованих ним відомостей є предметом перевірки в рамках кримінального провадження. При цьому, відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України позивач не позбавлений можливості подавати докази під час досудового розслідування. Вказує, що Національне агентство лише констатує факти розбіжностей, що виявлені за результатами перевірки. Обов`язок подання декларації з достовірними відомостями покладено на суб`єкта декларування законодавцем, а не Національне агентство (абз.2 ч.4 ст.45 Закону). Відповідач, в свою чергу, забезпечує технічну можливість для подання такої декларації. Отже, вказана обставина не може бути належним аргументом в підтвердження наявності у позивача порушеного права. Покликається на практику судів апеляційної інстанції. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Представник позивача (апелянта) Саницький А. І. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача Дубаневич О. З. у судовому засіданні в режимі відеоконференції не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позичавач оскаржує складену Національним агентством з питань запобігання корупції Довідку (п.3.1 та 3.4 розділу ІІІ, п.4.1 та 4.4 розділу IV) від 21 березня 2025 року №202/25 про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання; Обгрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення від 24 березня 2025 року; а також дії уповноважених осіб Національного агентства з питань запобігання корупції щодо зазначення висновків у п.3.1 та 3.4 розділу ІІІ, п.4.1 та 4.4 розділу IV Довідки та щодо складання Обгрунтованого висновку.

При цьому, в п.4.1 розділу ІV висновки довідки від 21 березня 2025 року №202/25, зокрема, вказано, що за результатами повної перевірки декларації щорічної (виправленої) за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - 0а8bb76d-58с2-4485-9f87-b206е8d67е21, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України, встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив недостовірні відомості (п.3 розділу 3.1 цієї Довідки) та неточні відомості (п.п.1.1, 1.2 п.1, пп.2, 5, 6 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримав вимог пп.1, 2, 7, 8-1, 10 ч.1 ст.46 Закону. Недостовірні відомості, зазначені у декларації (п.3 розділу 3.1 цієї Довідки), відрізняються від достовірних на загальну суму 3657000 грн, що перевищує 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. У діях суб`єкта декларування встановлені ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України.

Національне агентство з питань запобігання корупції 24 березня 2025 року склало Обґрунтований висновок щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, згідно з яким за результатами повної перевірки декларації щорічної (виправленої) за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - 0а8bb76d-58с2-4485-9f87-b206е8d67е21, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України, встановлено, що у діях суб`єкта декларування вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України; обґрунтований висновок відповідно до ст.482-2 Кримінального процесуального кодексу України направити виконувачу обов`язків Генерального прокурора.

Виконувач обов`язків Генерального прокурора листом від 10 квітня 2025 року №05/4/1-20вих-25 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, що за результатами розгляду обґрунтованого висновку Національного агентства з питань запобігання корупції щодо виявлення в діях народного депутата України ОСОБА_1 ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.366-2 КК України. Додаток: Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000295, дата реєстрації провадження 09 квітня 2025 року.

Отже, на час звернення позивача до адміністративного суду на підставі довідки від 21 березня 2025 року №202/25 про результати проведення повної перевірки декларації позивача за 2023 рік, яка містить висновок про наявність у діях суб`єкта декларування ознак кримінального правопорушення, 09 квітня 2025 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000295 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366-2 Кримінального кодексу України.

Також, Національне антикорупційне бюро України листом від 02 травня 2025 року №524-043/12809 поінформувало Відповідача-1, що матеріали повної перевірки декларації за 2023 рік відносно ОСОБА_1 долучені до матеріалів кримінального провадження №000029 від 09 квітня 2025 року, яке розслідують детективи Національного бюро.

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000295 триває.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки довідка містить висновок про наявність у діях суб`єкта декларування ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 366-2 Кримінального кодексу України та на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000295.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Згідно з ч.1 та 2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Отже, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цього випливає, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства. Якщо особа не довела факту порушення своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, це не має самостійного правового значення.

За змістом п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Так, оскаржувані довідка та висновок є рішенням (актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень у розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є визнання протиправними та скасування пунктів 3.1 і 3.4 розділу ІІІ, а також пунктів 4.1 і 4.4 розділу IV Довідки Національного агентства з питань запобігання корупції від 21 березня 2025 року №202/25 щодо результатів повної перевірки щорічної декларації за 2023 рік, поданої народним депутатом України IX скликання ОСОБА_1 ; зобов`язання відповідачів оприлюднити цю Довідку на офіційному вебсайті з урахуванням скасованих пунктів; визнання неправомірними дій уповноважених осіб НАЗК - головного спеціаліста ОСОБА_3 та заступника керівника ОСОБА_4 - щодо складання та погодження Обґрунтованого висновку за результатами перевірки; а також визнання протиправним і скасування Обґрунтованого висновку, складеного за результатами повної перевірки виправленої декларації ОСОБА_1 за 2023 рік.

Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням НАЗК спірної довідки та висновку у процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і такі стосуються прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, тому ці правовідносини мають характер юридичного спору, що підлягає вирішенню у прядку адміністративного судочинства.

При цьому, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000295 і спірні правовідносини вирішуються в порядку кримінального судочинства.

Разом з тим, позивач у доводах апеляційної скарги покликається на своє порушене право з боку органу державної влади - Національного агентства з питань запобігання корупції при виконанні своїх владно-управлінських функцій.

Враховуючи наведені вище правові норми та ту обставину, що довідка та висновок НАЗК можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства, при цьому, у спірних правовідносинах адміністративний суд лише надає оцінку діям відповідача під час вчинення дій (прийняття рішень) на предмет їх відповідності критеріям, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України та надає оцінку діям НАЗК на предмет правомірності під час проведення повної перевірки декларації, а не робить висновку про правильність або неправильність зазначення позивачем відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки це компетенція відповідних державних органів, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про непоширення юрисдикції адміністративного суду на спірні правовідносини, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі є передчасною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково підставними, з наведених вище мотивів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що Довідка та інші документи, що складені Національним агентством на її підставі, це лише документи, що фіксують факт проведення повної перевірки декларації, містять виклад систематизованої інформації, зібраної з різних достовірних джерел під час її проведення і є виключно носієм даних про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призведе до потрібних результатів, наслідків, що дає найбільший ефект.

Разом з тим ефективний засіб повинен: бути доступним; бути здатним забезпечити компенсацію за скаргами заявника; мати розумні шанси бути задоволеним (пп 71 та 74 рішення ЄСПЛ від 25.03.2014 у справі «Вучкович та інші проти Сербії»).

Отже, під час розгляду адміністративної справи суд, крім надання об`єктивної оцінки наявності у позивача порушеного права на момент звернення до адміністративного суду чи на момент ухвалення судом рішення, повинен також визначити, чи забезпечить задоволення позову захист та відновлення його порушеного права.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи, оскільки доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.195, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року про закриття провадження у справі №380/8767/25 скасувати, та прийняти постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.