Справа № 480/8598/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
25 листопада 2025 року Справа № 480/8598/25
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду 10.11.2025 через представника звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, що була зареєстрована відділом документального забезпечення суду 11.11.2025, до Військова частина НОМЕР_1 в якій просить:
1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.10.2023 по 23.10.2023 та з 25.10.2023 по 15.10.2024, з урахуванням фактично виплачених сум,
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.10.2023 по 23.10.2023 та з 25.10.2023 по 15.10.2024, з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою суду від 13.11.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній підстав та наданням доказів поважності його пропуску.
Ухвалу представник позивача отримав 14.11.2025 згідно довідки про доставку електронного листа, а відтак з урахуванням положень ч.1 ст.120 КАС України, останнім днем строку на усунення недоліків є 24.11.2025.
У порядку усунення недоліків позовної заяви, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Заява вмотивована тим, що:
1) введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом,
2) відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
З метою належного захисту прав військовослужбовця, на адресу відповідача було направлено заяву від 15.09.2025, відповідь на який отримано адвокатом позивача 16.10.2025.
Отже, саме з 16.10.2025 3-місячний строк звернення, встановлений відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відтак, представник вважає, що строк звернення позивачем не пропущено, оскільки позов подано 11.11.2025.
Відтак, посилання на застосування до спірних відносин ч.4 ст.122 КАС України суд не приймає до уваги.
Оцінюючи доводи представника позивача на те, що позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання листа-відповіді відповідача від 16.10.2025, суд вказує наступне.
Так, при визначенні початку строку для звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі №805/3881/18-а.
Під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття ж повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному на думку особи розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.
З матеріалів позовної заяви судом дійсно встановлено, що на заяву представника позивача від 15.09.2025 стосовно нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період стаціонарного лікування представнику надано відповідь у формі листа Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2025.
Поряд з цим, представником позивача до матеріалів позовної заяви також додано відповідь у формі листа Військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2025, з якої вбачається, що з аналогічною по змісту заявою (стосовно нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період стаціонарного лікування) представник позивача звертався ще 12.03.2025.
Відтак, позивач знав про порушення своїх прав Військової частиною НОМЕР_1 відмовою у нарахуванні та виплати позивачу додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 01.10.2023 до 23.10.2023 щонайменше 20.03.2025. Втім з цим позовом до суду через представника позивач звернувся лише 10.11.2025 через систему Електронний суд.
Доказів на підтвердження неможливості звернутися до відповідача з рапортом, для з`ясування складових виплаченого грошового забезпечення, раніше позивачем суду не наданою.
Наведені вище обставини, свідчить про відсутність в суду підстав вважати, що позивач без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою зацікавленість з цього питання звернувся до відповідача із відповідним рапортом (заявою).
Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 420/3001/19, від 25.02.2020 у справі №360/1870/19.
При цьому суд враховує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, зокрема у період з 20.03.2025 до 10.11.2025 представником позивача суду не наведено.
Щодо посилань представника позивача у заяві на те, що в Україні введено воєнний стан, суд вказує наступне.
Дійсно, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та станом на сьогодні триває і на цей час.
Суд погоджується, що введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому.
При цьому Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 вказав, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.
Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.
Натомість представник позивача не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку на подання позову саме у цій справі та не надає відповідні докази на підтвердження такого обґрунтування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи викладені представником позивача у заяві, поданій на виконання ухвали про залишення позову без руху, є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.
Відтак, позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до суду, встановлений ч.2 ст.233 КЗпП України, та стороною позивача вимоги ухвали суду від 13.11.2025 станом на сьогодні не виконано.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Згідно з ч.3 ст.121 КАС України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 6 ст. 121 КАС України).
З метою забезпечення права позивача на доступ до суду, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 13.11.2025, на 10 днів з дня отримання цієї ухвали суду, та зобов`язати позивача надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній ІНШИХ підстав та наданням доказів поважності його пропуску.
Керуючись ст. 118, 121, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 13.11.2025, на 10 днів з дня отримання цієї ухвали суду, та зобов`язати позивача надати суду заяву про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній ІНШИХ підстав та наданням доказів поважності його пропуску.
У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко