Справа № 580/5100/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Каліновська А.В.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Справа № 580/5100/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 01.01.2020 по 06.12.2022 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та доплатити ОСОБА_1 :

- за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 включно належні позивачу з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 4200,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1350,00 грн та 1430,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року N 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, на відповідні тарифні коефіцієнти;

-за період з 01.01.2021 по 16.05.2021 включно належні позивачу з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 4540,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1430,00 грн та 1540,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 15.12.2020 N 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, на відповідні тарифні коефіцієнти;

-за період з 16.05.2021 по 31.12.2021 включно належні позивачу з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 5630,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1540,00 грн на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 15.12.2020 N 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, на відповідні тарифні коефіцієнти;

-за період з 01.01.2022 по 06.12.2022 включно належні позивачу з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу 6150,00 грн на місяць та окладу за військовим званням 1690,00 грн і 1790,00 грн на місяць визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 N 1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти;

-за період з 01.01.2020 по 06.12.2022 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадовою окладу позивача в період:

- з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 4200,00 грн;

- з 01.01.2021 по 16.05.2021 - 4540,00 грн;

- з 16.05.2021 по 31.12.2021 - 5630,00 грн;

- з 01.01.2022 по 06.12.2022 - 6150,00 грн;

-та розміру окладу за військове звання в період:

- з 01.01.2020 по 21.06.2020 - 1350,00 грн;

- з 21.06.2020 по 31.12.2020 - 1430,00 грн;

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 1540,00 грн;

- з 01.01.2022 по 08.03.2022 - 1690,00 грн;

- з 08.03.2022 по 06.12.2022 - 1790,00 грн визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 14 листопада 2019 року N 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, Законом України від 15.12.2020 N 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, встановленого Законом України від 02.12.2021 N 1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022 та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.12.2022 (матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.12.2022), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про Державний бюджет України на 2020-2022 роки;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.12.2022, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову допомогу для оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 06.12.2022, із розрахунку місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 N 704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік станом на 01.01.2020, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01.01.2021, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 31.10.2024.

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про зміну спосіб і порядок виконання рішення суду у даній справі на стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь заявника нарахованого, але не виплаченого грошового забезпечення, у сумі 168110,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що рішення суду не виконується протягом 9 місяців, що є самостійною підставою для зміни способу виконання судового рішення. Разом з тим, Позивач зазначив, що боржником на вимогу виконавця надано довідку про перерахунок заборгованості грошового забезпечення, яка становить 168 110,52 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у задоволенні заяви про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №580/5100/24 відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що обраний заявником спосіб виконання судового рішення шляхом стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь стягувача різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром допомоги в сумі 168110,52 грн - не узгоджується зі змістом статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України та потягне за собою фактично зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим, оскільки рішення у справі набрало законної сили, та матиме наслідком зміну обраного судом способу відновлення порушеного права Позивача.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі № 580/5100/24.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, Апелянт зазначає, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі № 580/5100/24 на час подачі заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення Відповідачем повністю не виконано.

Водночас, ОСОБА_1 стверджує, що у цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива, шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплати за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника" з урахуванням приписів ст. 378 КАС України.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зміну способу виконання рішення суду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2025 та від 06.10.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що невиконання рішення суду зумовлене виключно бюджетними обмеженнями.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" від 21.11.2024 № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, були внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту частин 1, 3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094- IX, що діє з 19.12.2024), за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону № 1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 7 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Висновки суду апеляційної інстанції

Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів акцентує увагу на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (абз. 2 ч.3 ст. 378 КАС України).

Водночас, як зазначив сам ОСОБА_1 у заяві про зміну способу виконання, спір у цій справі виник у зв`язку з неправильним розрахунком його грошового забезпечення на момент проходження військової служби. Отже, відсутні правові підстави для застосування абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, як на тому наполягає Апелянт.

За таких обставин, застосуванню підлягають загальні приписи, згідно з якими підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (абз. 1 ч. 3 ст. 378 КАС України).

Так, з`ясовані в ході розгляду поданої заяви обставини дозволяють стверджувати про те, що фактична неможливість здійснення виплати перерахованого грошового забезпечення згідно рішення суду обумовлено відсутністю відповідного бюджетного фінансування на здійснення таких виплат.

Відтак, оскільки виконання рішення суду залежить виключно від бюджетного фінансування, то зміна способу виконання судового рішення у такому випадку не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування Державою витрат по виплаті заборгованості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення в цій справі.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 24 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев