Справа № 320/16314/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ДНІПРОМЕТИЗ ТАС» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості,-

У С Т А Н О В И В:

ПАТ «ДНІПРОМЕТИЗ ТАС» звернулося з позовом до Київської митниці, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2022/000060/2 від 14.10.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи попуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2022/001569 від 14.10.2022.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості встановлено, що подані документи до митного оформлення не містили об`єктивних, достовірних відомостей для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності. Отже, рішення про коригування митної вартості товарів прийнято уповноваженим органом з дотриманням норм митного законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПАТ «ДНІПРОМЕТИЗ» (ідентифікаційний код 05393145, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд.20) було зареєстровано в якості юридичної особи 30.06.1995, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

04.12.2023 Приватне акціонерне товариство «ДНІПРОМЕТИЗ» було реорганізовано шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОМЕТИЗ ТАС», про що свідчить запис в Реєстрі від 04.12.2023 №000104059.

Так, 23.12.2021 між ПАТ «ДНІПРОМЕТИЗ» (Покупець) та Компанією «Fatcom Trading (Suisse) SA», Женева, Швейцарія (Продавець) було укладено контракт №2312/2021, за умовами якого продавець зобов`язався продати покупцю цинк металічний в чушках марки Ц0А відповідно ГОСТ 3640-94 або цин з хімічним складом зі змістом домішків не більше ніж в цинку марки Ц0А по ГОСТ 3640-94 (далі-товар), з поставкою протягом 2022 року.

Відповідно до пункту 2.2 контракту загальна кількість товару, поставленого за даним контрактом складає 440 метричних тон +/- 10%.

Пунктом 3.1 контракту визначено, що поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DAP- Україна, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 20, відповідно «Інкотермс-2010», якщо інше не передбачено специфікаціями.

Датою поставки товару, при поставці автомобільним транспортом, є дата штемпелю митного інспектора на накладній CMR в пункті призначення, якщо інше не передбачено специфікацією.

Згідно з пунктом 4.1 контракту ціна, загальна вартість товару зазначаються в Специфікаціях, доданих до даного контракту.

Відповідно до пункту 4.2 контракту попередня та кінцева ціна за одну тону цинку металічного зазначаються в Специфікаціях, доданих до даного контракту та визначається за формулою: - попередня ціна та загальна вартість товару визначається за метричну тону в доларах США та розраховується по ціні "cash offer" на цинк на Лондонській біржі металів за котирувальний період плюс премія продавця 330,00 доларів США та буде прийматися по специфікаціям.

Котирувальний період - середнє значення LME Zinc "cash offer" за попередній повний місяць відвантаження товару зі ст.Ахангаран або цинкового заводу АГМК;

- кінцева ціна та загальна вартість товару встановлюється в останній місяць відвантаження за метричну тону в доларах США та розраховується по ціні "cash offer" на цинк на Лондонській біржі металів за котирувальний період плюс премія продавця 330,00 доларів США та буде прийматися по виставленим рахунках до специфікацій.

Котирувальний період - середнє значення LME Zinc "cash offer" за попередній повний місяць відвантаження товару зі ст.Ахангаран або цинкового заводу АГМК.

Відповідно до пункту 5.1 договору оплата товару здійснюється протягом 10 календарних днів з дати поставки на умовах, визначених п.3.1 даного контракту.

07.07.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до контракту №2312/2021 №23.12.2021, в якій сторони дійшли згоди внести зміни до п.4.2 контракту та викласти його в наступній редакції:

«Попередня та кінцева ціна за одну тону цинку металічного зазначаються в Специфікаціях, доданих до даного контракту та визначається за нижчевказаною формулою:

- попередня ціна та загальна вартість товару визначається за метричну тону в доларах США та розраховується по ціні "cash offer" на цинк на Лондонській біржі металів за котирувальний період плюс премія продавця 660,00 доларів США та буде прийматися по специфікаціям.

Котирувальний період - середнє значення LME Zinc "cash offer" за попередній повний місяць відвантаження товару зі ст.Ахангаран або цинкового заводу АГМК;

- кінцева ціна та загальна вартість товару встановлюється в останній місяць відвантаження за метричну тону в доларах США та розраховується по ціні "cash offer" на цинк на Лондонській біржі металів за котирувальний період плюс премія продавця 660,00 доларів США та буде прийматися по виставленим рахунках до специфікацій.

Котирувальний період - середнє значення LME Zinc "cash offer" за попередній повний місяць відвантаження товару зі ст.Ахангаран або цинкового заводу АГМК».

16.09.2022 між сторонами було підписано Специфікацію №6, в якій сторони визначили: найменування товару (цинк металічний в чушках марки Ц0А відповідно ГОСТ 3640-94 (21 тонна): вартість товару за тону - 74232,91 дол. США; загальну вартість товару та - 888911,11 дол. США.

30.09.2022 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до специфікації №6 від 16.09.2022, в якій сторони визначили: найменування товару (цинк металічний в чушках марки Ц0А відповідно ГОСТ 3640-94 (21 тонна); вартість за тону - 3796,43 дол. США; загальну вартість - 79725,03 дол. США.

Пунктом 2 Додаткової угоди встановлено, що кінцева ціна визначена на умовах DAP- Україна, м. Дніпро, просп. Слобожанський, 20, відповідно "Інкотермс-2010". Ціна товару визначається за метричну тону в доларах США та розраховується по ціні "cash offer" на цинк на Лондонській біржі металів за котирувальний період плюс 660,00 дол. США та буде прийматися за виставленим рахунком.

30.09.2022 компанією "Fatcom Trading (Suisse) SA", Женева, Швейцарія надіслано позивачу прайс-лист щодо цін на товар, в якому вказано ціну товару 79725,03 дол. США.

03.10.2022 продавець виставив позивачу інвойс №6/1 на загальну суму 79725,03 дол. США.

Наразі, позивачем подано до оформлення відповідачу ЕМД №UA100320/2022/318497 від 12.10.2022 для митного оформлення товарів, у графі 31 зазначено:

- товар 1: Цинк необроблений, нелегований, з масовою часткою менш як 99,99% цинку: цинк металічний в чушках марки Ц0А відповідно ГОСТ 3640-94 з масовою часткою цинку 99,9897% - 1040 чушок -21000 кг.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані:

- (0003) сертифікат якості від 27.09.2022 №3036;

- (0271) пакувальний лист від 03.10.2022;

- (0380) комерційний інвойс від 03.10.2022 №6/1;

- (0730) автотранспортна накладна від 06.10.2022 №001;

- (0862) декларація про походження товару від 03.10.2022 №6/1;

- (3017) документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини за період з 01.09.2022 по 30.09.2022;

- (4100) контракт від 23.12.2021 №2312/21;

- (4103) додаткова угода від 23.12.2021 №2;

- (4103) специфікація від 16.09.2022 №6;

- (4103) додаткова угода №1 від 30.09.2022 до специфікації від 16.09.2022 №6;

- (4207) договір про надання послуг митного брокера від 02.09.2022 №Б-0109/22;

- (9000) разова перепустка №ПР-49791 від 11.10.2022;

- (9610) копія митної декларації країни відправлення від 06.10.2022 №22LTVR1000000AD166.

Ррозглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, Київська митниця прийняла рішення від 14.10.2022 №UA100320/2022/000060/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, заявлену позивачем митну вартість в митній декларації №UA100320/2022/318497 від 12.10.2022 скоригував із 79725,03 дол. США до 88890,90 дол. США.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2022/001569.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №UA100320/2022/318807 від 14.10.2022.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та картою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості, а надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Митним кодексом України (далі по тексту - МК України), Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Правовими положеннями статті 57 МК України регламентовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Так, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Положеннями статті 53 МК визначено, що одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Проте, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Так, обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складової митної вартості:

- в наданому до митного оформлення інвойсі від 03.10.2022 №6/1 зазначено ціну товару - 3796,43 дол. США на умовах поставки DAP Україна та зазначено посилання на контракт та специфікацію №6. Однак, згідно наданої декларантом специфікації від 16.09.2022 №6 до контракту ціна товару - 4232,91 дол. США/т на умовах поставки DAP Дніпро.

- пунктом 4.2.1 контракту та специфікацією від 16.09.2022 №6 до нього передбачено попередню ціну та товар та механізм її формування. Однак не визначено економічного змісту та обґрунтування необхідності формування попередньої ціни на товар. Відповідач зазначив, що контрактом та додатками до нього не визначено, оплата за товар здійснюється, виходячи з попередньої чи остаточної ціни, не визначено, на підставі якого документу здійснюється оплата за імпортований товар;

- в інвойсі від 03.10.2022 №6/1 зазначено реквізити CMR №001 від 06.10.2022. Однак, зазначений транспортний документ декларантом до митного оформлення не наданий. При цьому надано CMR №001 від 06.10.2022, відповідно до якого країна відправлення - Литва, а відправник Fatcom Trading (Suisse) SA, Швейцарія від UAB Velesas (Литва). Разом з цим, декларантом надано сертифікат якості №3036 від 27.09.25022, відповідно до якого експортер АО "Алмалыкский горно-металлургический комбинат" (АГКМ), м.Алмалик, Узбекистан, вантажоодержував - ADVAITA Trade DMCC (Литва), номер транспортного засобу НОМЕР_3/НОМЕР_4. При цьому, згідно даних графи 18,21 ЕМД №UA100320/2022/318497 від 12.10.2022, CMR від 06.10.2022 №001, вантаж надійшов транспортним засобом НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Враховуючи, що мало місце не передбачене умовами контракту перевантаження вантажу на шляху прямування від виробника (АГМК) до міста Дніпро, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо документального підтвердження та, відповідно, щодо включення до складу митної вартості задекларованого товару витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на територію України;

- пунктом 3.3 контракту визначено, що продавець при кожному відвантаженні надає наступні документи: копія сертифіката походження, виданого Узбекекспертизою, копію експортної декларації, розрахунок ціни продавця, комерційна пропозиція продавця. Однак декларантом до митного оформлення перелічені документи не надано.

У спірному рішенні зазначено, що митну вартість товарів визначено за другорядним методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що в інвойсі від 03.10.2022 №6/1 зазначено ціну товару - 3796,43 дол. США на умовах поставки DAP Україна та зазначено посилання на контракт та специфікацію №6.

Відповідно до специфікації від 16.09.2022 №6 до контракту ціна товару за тону - 4232,91 дол. США.

Разом з тим, відповідно до Додаткової угоди №1 від 30.09.2022 до специфікації №6 від 16.09.2022, ціна товару за тону становить 3796,43 дол. США.

Таким чином, вказана в інвойсі від 03.10.2022 №6/1 зазначено ціну товару за тону 3796,43 дол. США відповідає умовам Додаткової угоди №1 від 30.09.2022 до специфікації №6 від 16.09.2022.

При цьому, судом першої інстанції правильно наголошено на тому, що Додаткова угода №1 від 30.09.2022 до специфікації №6 від 16.09.2022 була долучена позивачем до пакету документів, наданих контролюючому органу під час митного оформлення товару. Проте, відповідач безпідставно залишив поза увагою вказаний документ.

Також відповідач посилається на те, що пунктом 4.2.1 контракту та специфікацією від 16.09.2022 №6 до нього передбачено попередню ціну та товар та механізм її формування, однак надані позивачем документи не визначають економічний зміст та обґрунтування необхідності формування попередньої ціни на товар. Відповідач зазначає, що контрактом та додатками до нього не визначено, оплата за товар здійснюється, виходячи з попередньої чи остаточної ціни, не визначено, на підставі якого документу здійснюється оплата за імпортований товар.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що в силу положень пункту 4.1 контракту ціна на товар вказується в Специфікації, а пунктом 4.2.2 контракту - порядок визначення кінцевої ціна та загальної вартості товару.

Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність визначеного економічного змісту та обґрунтування необхідності формування попередньої ціни на товар, оскільки відповідач не ставить під сумнів правомірність визначення позивачем митної вартості товару, яка обраховується з остаточної цін товару, механізм розрахунку якої чітко визначений умовами контракту.

Стосовно посилань відповідача у спірному рішенні на ненадання позивачем транспортного документу CMR від 27.09.2022 №000264, відповідно до якого країна відправлення - Литва, а відправник Fatcom Trading (Suisse) SA, Швейцарія від UAB Velesas (Литва), колегія суддів враховує, пояснення позивача, що товар було імпортовано на територію України саме з Литви (зі складу заводу-виробника).

Крім того, за контрактом умови поставки DAP - Україна, м.Дніпро.

Так, відповідно до Інкотермс 2010 за умовами вантажовідправник передає товар одержувачу в місці призначення.

Умови DAP передбачають, що товар надають покупцеві вже готовим для розвантаження (в наших умовах для перевантаження під митним контролем, або ж для розмитнення).

Наразі колегія суддів враховує, що положення ч.2 ст.53 МК України встановлюють, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

Отже, враховуючи той факт, що умови поставки в даному випадку, є саме: DAP м. Дніпро, ціна товару включає ціну поставки товару до місця призначення.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність під час митного оформлення транспортного документу CMR від 27.09.2022 №000264 не ставить під сумнів правомірність визначення позивачем митної вартості товару.

Стосовно зазначення того, що позивач всупереч вимогам пункту 3.3 контракту не надав до митного оформлення копії сертифіката походження, виданого Узбекекспертизою, копії експортної декларації, розрахунку ціни продавця та комерційної пропозиції продавця, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ст.53 МК України вказані документи не є документами, які підтверджують митну вартість товарів.

У свою чергу, спірне рішення не містить обґрунтованості, яким чином неподання даних документів позивачем при митному оформленні обумовлює неможливість визначення митної вартості товару за методом, який обраний позивачем.

Колегія суддів зауважує, що ненадання позивачем вказаних документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У той же час, матеріали справи свідчать, що позивачем на підтвердження вартості заявлених транспортних послуг подано митному органу довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 06.02.2024 №17, в якій зазначено вартість послуг транспортування придбаного товару до кордону України у розмірі 177613,55 грн та 13157,42 доларів США, які включені до митної вартості.

Наразі, зазначені у цій довідці складові вартості транспортних послуг співпадають із відображеними в рахунках-фактурах (інвойсах) від 30.01.2024 №, від 30.01.2024 №, від 30.01.2024 №.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 зазначив, що «...якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів...».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає належним та достатнім доказом на підтвердження розміру витрат на перевезення подану позивачем до митного оформлення довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 06.02.2024 №17 про транспортні витрати. Як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів.

Крім того колегія суддів зауважує, що відповідно до інвойсу поставку здійснено на умовах FOB, Інкотермс 2020, відповідно до яких відвантаження у порту відбувається за рахунок продавця на борт судна, наслідком чого є відсутність у даному інвойсі відомостей щодо вартості витрат на навантаження, вивантаження, обробку товару.

Окрім того, у довідці ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 06.02.2024 №17 про транспортні витрати зазначено, що операційні послуги терміналу у Гданську, Польща, становлять 1102,30 доларів США. З пояснень позивача вбачається, що такі операційні послуги включають у себе послуги з вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Отже, оскільки позивачем як декларантом не заявлено митниці відомості про вартість витрат, пов`язаних із обробкою товарів, що, в свою чергу, зазначені витрати не були додані ним до ціни товару, які є обов`язковою складовою митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України та повинні додаватись до ціни товару (якщо не були до неї включені). Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Щодо посилань контролюючого органу на те, що декларантом не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів для ввезення на митну території України, а саме за повним маршрутом транспортування Qindao (Китай) - Замость (Польща) - Бортатиче (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), а також не надано у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, то у суд зазначає, що у довідці про транспорті витрати від 06.02.2024 №17 зазначено вартість залізничного перевезення Гданськ, Польща - пункту пропуску Грубешів - Ізов на кордоні Польща/Україна, яка становить 10000,00 дол. США.

Так, у позовній заяві позивач пояснив, що відсутність документів про залізничне перевезення від порту Гданськ, Польща до залізничної станції Замость (Польща) зумовлено тим, що цей відрізок має вузьку європейську залізничну колію та обслуговується іншим оператором, який не використовує залізничні накладні.

На станції «Замость» (Польща) товари були перевантажені на широку залізничну колію та було одержану залізничну накладну, надану контролюючому органу.

Також, колегія суддів критично розцінює доводи відповідача про те, що в рахунках від 30.01.2024 № від імені «Mерск Україна ЛТД» зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 дня, а в рахунках від 30.01.2024 №, №, № від Maersk A/S - протягом 21 дня. Станом на 05.03.2024 митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданого рахунку, оскільки відсутність таких документів сама по собі не свідчить про наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Колегія суддів зауважує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Так само у пункті 1.3 Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, взятого до відома Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2, визначено, що «суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта».

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16 зазначив, що «...розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Зокрема, це може відбуватися, коли декларант надав документи, які підтверджують всі складові митної вартості, сплату визначеної згідно з умовами зовнішньоекономічного контракту ціни за товар і послуг зі страхування тощо, вартість яких відповідно до чинного законодавства включена до митної вартості...».

Таким чином, з урахуванням означеного, на переконання колегії суддів, відсутність у поданих до митного оформлення банківському платіжному документі від 23.11.2023 №209 у графі «призначення платежу» жодних інших ідентифікуючих ознак, крім посилання лише на зовнішньоекономічний договір, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів.

Згідно пункту 5 висновків Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 , яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, якщо за твердженням декларанта страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість якщо митниця стверджує, що страхування все ж такі здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.

За твердженнями позивача страхування товару не здійснювалось.

За вказаних обставин судом першої інстанції правильно відхилено доводи відповідача щодо відсутності документів щодо страхування вантажу та ненадання інформації від імпортера щодо відсутності такого, оскільки у довідці ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 06.02.2024 №17 про транспортні витрати зазначено, що вантаж не страхувався, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у позивача обов`язку подавати документи щодо страхування в силу положень пункту 3 статті 53 МК України.

Матеріалами справи підтверджено подання позивачем разом з ЕМД №24UA6U6 від 05.03.2024 необхідних та додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Отже, зазначені відповідачем у спірному рішенні обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.

У зв`язку з цим, рішення про коригування митної вартості №UA100320/2022/000060/2 від 14.10.2022 прийнято відповідачем протиправно та підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позовна вимога про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2022/001569 від 14.10.2022 є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100320/2022/000060/2 від 14.10.2022.

За таких обставин, вимога про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2022/001569 від 14.10.2022 підлягає задоволенню у зв`язку із задоволенням основної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 24.11.2025р.)