Справа № 753/11710/25
Суддя: Осіпенко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/262/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ковальчука Сергія Сергійовича про визнання протиправними дії працівника поліції, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП у Вінницькій області ДПП НП України, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП в Вінницькій області ДПП капрала поліції Ковальчук С.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ковальчука Сергія Сергійовича, серії ЕНА № 4565107 від 23.04.2025 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 23.04.2025 року о 13 год. 52 хв. в населеному пункті Перемога на трасі М021, 251 км., в межах дії знаку 5.49, керуючи транспортним засобом Нісан-Кашкай номерний знак НОМЕР_1 він рухався зі швидкістю 86 км/год. та перевищив встановлене обмеження швидкості на 36 км/год., чим порушив вимоги п.п 12.4 ПДР України.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною з наступних підстав.

03.04.2025 року він дійсно керував автомобілем «Nissan Qashqai» д.н.з НОМЕР_1 , на пасажирському сидінні була його дружина ОСОБА_2 . Приблизно о 13 год. 50 хв. вони проїжджали через населений пункт Перемога, траса АД М021. При виїзді з даного села, навпроти АЗС «ANP», встановлено дорожній знак 5.50 «Кінець населеного пункту» проїхавши який, вони виїхали за межі населеного пункту та приблизно метрів через 200-250 в напрямку міста Вінниця, за поворотом були зупинені нарядом патрульної поліції.

Працівники поліції повідомили, що ним було скоєно порушення Правил дорожнього руху в зв`язку з перевищенням обмеження режиму руху та повідомили, що це зафіксовано приладом «TruCam».

Разом з тим, вимірювання приладом «TruCam» в ручному режимі є неправомірним.

Не погоджуючись із винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до Управління патрульної поліції у Вінницькій області зі скаргою щодо її законності та обґрунтованості. У відповідь йому було надіслано рішення № Д-92 командира батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП майора поліції Осадчука Ю., у якому зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено наявність складу адміністративного правопорушення» на підставі зібраної інформації.

Зазначив, що в рішенні № Д-92 від 16.05.2025 року не зазначено, якою саме інформацією підтверджено факт вчинення правопорушення та що саме слугує доказом його винуватості. З огляду на викладене, рішення № Д-92 від 16.05.2025 року вважає не обґрунтованим.

Наряд патрульної поліції на службовому автомобілі під час здійснення контролю швидкісного режиму знаходився за межами населеного пункту, натомість місцем виявлення правопорушення є 251 км. траси М021 в населеному пункті Перемога.

З огляну на все вищевикладене, просить суд визнати протиправними дії поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ковальчука Сергія Сергійовича при винесенні постанови ЕНА № 4565107 від 23.04.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді накладення штрафу в сумі 340, 00 грн., скасувати цю постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 1-40).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18.07.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 41).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28.07.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 53).

11.08.2025 року представник відповідача ДПП Грінченко Д.М. звернувся до суду з відзивом на позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Згідно частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31908 від 25.09.2024 р., виданого ДП «Укрметртестстандарт» Мінекономіки України, чинного до 25.09.2025 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001092 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год. Посилання на вказаний технічний прилад зазначено в графі 5 оскаржуваної постанови. Тобто, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam ТС 008397, є отриманими у встановленому законом порядку доказами того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 4565107 від 23.04.2025 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню (а.с. 62-87).

18.08.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з відповіддю на відзив, в якій вказав що прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», про що неодноразово зазначалось у судовій практиці, а тому результати вимірювання приладом «TruCam», здійснені в ручному режимі не можуть визнаватися доказами відповідно до ст. 251 КУпАП (а.с. 91-95).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 присутнім не був, звернувся до суду із заявою, в якій підтримав позовні вимоги та просив здійснювати розгляд справи без його участі.

У судове засідання представники відповідачів УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції та поліцейського Ковальчука С.С. не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, водночас відповідач Ковальчук С.С. не скористався своїм правом на подання відзиву.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4565107 від 23.04.2025 року, яка винесена поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП в Вінницькій області ДПП капралом поліції Ковальчуком С.С., 23.04.2025 року о 13 год. 52 хв. 12 сек. на трасі АД М21 251 км., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.49 АД М21 251 км. с. Перемога рухався зі швидкістю 86 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 36 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС 001092, велася відеофіксація на портативні відеореєстратри № 476878, №476871, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (а.с. 18-19).

Вищевказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій поліцейського, які виразились у винесенні оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки, належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за № 724/716/16-а.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ковальчука Сергія Сергійовича.

Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого інспектором винесена постанова про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, доводи позивача щодо імовірних протиправних дій поліцейського не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність їх дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Щодо вимог позивача про скасування постанови ЕНА № 4565107 від 23.04.2025 року та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

За визначенням ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило - 340,00 грн.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Судом досліджено відеозаписи з відеореєстратора, які надані відповідачем до відзиву та фотознімок з приладу TruCam, на яких вбачається, що транспортний засіб «Nissan Qashqai» д.н.з НОМЕР_1 , рухався 23.04.2025 року на локації АД М 021 251 км зі швидкістю 86 км/год. (а.с. 84).

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.51 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.52 «Кінець населеного пункту».

Позивачем не заперечувалось, що він їхав через населений пункт Перемога, по трасі АД М021. Тобто позивач, в межах цього населеного пункту, повинен був дотримуватись швидкості не більше 50 км/год., що передбачено п. 12.4 ПДР, чого ним зроблено не було.

Як встановлено судом з матеріалів справи та переглянутого відео, підставою для зупинення транспортного засобу позивача та прийняття оскаржуваної постанови від 23.04.2025 року серії ЕНА № 4565107 стало перевищення водієм ОСОБА_1 швидкості на 26 км/год, тобто порушення вимог п. 12.4 ПДР України (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), що, у свою чергу, є вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCam розроблений компанією «Laser Technology Inc.», США здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів (а.с. 77-78).

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м., що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с. 80).

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES, правильність реалізації якого підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Судом встановлено, що вимірювач LTI 20-20 TruCam призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимі, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCam зареєстрований в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України.

Отже, за технічними характеристиками, лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCam здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Таким чином, щодо доводів позивача про те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, суд зазначає, що як зазначено в вище наведених нормах, лазерний вимірювач LTI 20-20 TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а крім основного, ручного режиму, вимірювач LTI 20-20 TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, посилання позивача на те, що інспектор тримав в руках прилад, являється лише суб`єктивною думкою позивача по справі. В свою чергу, позивачем не доведено, що тримання інспектором в руках лазерного вимірювача LTI 20-20 TruCam призвело до неправильного встановлення швидкості руху транспортного засобу позивача.

З переглянутого судом відео вбачається, що позивач ОСОБА_1 заперечував проти фіксації розмови за допомогою бодікамери працівника поліції та зазначав про те, що якщо здійснюється фіксація перевищення швидкості, то повинен бути встановлений відповідний дорожній знак.

Аналізуючи відеозаписи інспекторів патрульної поліції можна зробити висновок, що інспектор дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оголосив про розгляд справи, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, надав на огляд докази вчинення правопорушення, розглянув заяви і клопотання тощо.

Таким чином інспектор мав всі законні підстави винести оскаржувану постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5- рп/2015).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Сама лише незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а доводи позивача не спростовують висновки поліцейського.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід залишити без змін.

За правилами ст. 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73, 79, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції в Вінницькій області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ковальчука Сергія Сергійовича про визнання протиправними дії працівника поліції, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.11.2025 року.

Суддя: Осіпенко Л.М.