Справа № 560/1845/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1845/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 05.02.2025 до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

" - визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійною фонду України у Хмельницькій області від 30.12.2024 року № 24 про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул. Гната Чекірди. 10. поштовий індекс 29013.,E-mail: post@,km.pfu.gov.на Код СДРПОУ 21318350 ) призначити і виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю селища Летичів. вул. Гончара. 43. Хмельницького району. Хмельницької області. РНОКГІГІ НОМЕР_1 ) з часу отримання права шляхом зарахування до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 в республіці білорусь з 06.08.1990 року по 01.01.1992 рік та з 01.01.1992 року по 15.10.1992 рік. в російській федерації з 1 1.09.1996 року по 30.12.2004 року".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області із заявою від 05.03.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло протиправне рішення від 30.12.2024 року № 24 про відмову в призначенні пенсії.

Ухвалою від 06.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом подачі відзиву не скористався.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області із заявою для призначення пенсії за віком при досягненні 60 років та проханням зарахувати стаж роботи в республіці білорусь ra росії.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.12.2024 року № 24 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки необхідний страховий стаж визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік.

Вказано, що у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті. право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 24 до 34 років; після; досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2029 року по 31 грудня 2029 року необхідно не менше 15 років страхового стажу.

Зазначено, що згідно поданих документів і враховуючи дані індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 08 місяців 11 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи в республіці білорусь з 06.08.1990 по 31.12.1991, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою на відтиску якої назва підприємства зазначена білоруською мовою та потребує перекладу, а також в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє особисте повідомлення заявника про неодержання пенсії пенсії від органів пенсійного забезпечення Республіки Білорусь;

- період роботи з 01.01.1992 по 15.10.1992, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації;

- період роботи з 11.09.1996 по 15.10.1992, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації;

- період роботи з 01.01.2004 по 30.12.2004, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації та відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду зазначеної держави.

Вказано, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи в республіці білорусь з 06.08.1990 по 31.12.1991, необхідно надати переклад печатки державною мовою, а також зазначити в заяві інформацію про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення республіки білорусь.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Положеннями ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлює Постанова Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі -Порядок 22-1).

Положеннями пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Суд зазначає, що до набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із матеріалів справи суд встановив, що позивач на момент подачі заяви про призначення пенсії досяг 60 років 11 місяців 2 дні.

Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період роботи в республіці білорусь з 06.08.1990 по 31.12.1991, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчено печаткою на відтиску якої назва підприємства зазначена білоруською мовою та потребує перекладу, а також в матеріалах електронної пенсійної справи відсутнє особисте повідомлення заявника про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Республіки Білорусь;

- період роботи з 01.01.1992 по 15.10.1992, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації;

- період роботи з 11.09.1996 по 15.10.1992, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації;

- період роботи з 01.01.2004 по 30.12.2004, оскільки організація в якій працював заявник розташована на території російської федерації та відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду зазначеної держави.

Із копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , що видана 29.06.1985 року, суд встановив, містить записи npo періоди роботи в республіці білорусь:

- запис №5 з 06.08.1990 по 01.01.1992 роки на посаді інженера-технолога технологічного бюро розробки та супроводу техпроцесів НВА відділу головних технологій Молодечненського виробничого творчого об`єднання. Білоруське товариство інвалідів по зору, наказ №330 від 03.08.1990 року:

- запис №7 з 01.01.1992 по 15.10.1992 на посаді начальника дільниці з переробки пластмас у Молодечненському виробничому творчому об`єднанні. Білоруське товариство інвалідів по зору, за рішенням вищої за рівнем організації (№ 63 від 27.11.1991 року), наказ № І -к від 03.01.1992 року, скріплені печаткою та підписом відповідальної особи/

Також містяться записи про роботу у російській федерації

- запис №17 з 11.09.1996 року по 30.12.2004 року прийнятий на роботу Товаристві з обмеженою відповідальністю «ФЕНКС» комерційним директором, наказ №І278-в від 30.12.2004, скріплено печаткою із підписом директора.

Усі записи в трудовій книжці підписані уповноваженими особами та завірені печатками.

Суд враховує, що трудова книжка позивача вперше заповнювалась 08.06.1985 р.

На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162.

За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, формальні неточності у трудовій книжці не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача - , щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Також суд враховує, що в матеріалах справи міститься переклад з російської та білоруської мов на українську трудової книжки НОМЕР_3 .

Суд зауважує, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

Що стосується роботи позивача на території російської федерації та республіки білорусь, то слід зазначити таке.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав учасниць Співдружності Незалежних держав, в тому числі Україна, росія та республіка білорусь (далі - Угода).

Статтею 6 Угоди установлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

При цьому пунктом 2 статті 13 Угоди обумовлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з Угоди (відповідно до інформації в листі Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 Угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року).

Між тим з наведених норм слідує, що трудовий стаж, набутий на території однієї з держав-учасниць Угоди, визнається іншою державою, а необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасниць, приймаються на території держав-учасниць без легалізації; права громадян, набуті згідно з положеннями Угоди, не втрачають своєї сили в разі її денонсації.

Судом встановлено, що періоди трудової діяльності позивача містять в трудовій книжці, що наявна в матеріалах справи та підтверджено відповідними записами та печатками роботодавця.

Також суд враховує, що в матеріалах справи наявні відомості, що позивач ніколи не отримував пенсії виплати з республіки білорусь та росії.

Зважаючи на встановлені обставини та наведені вище норми закону, суд дійшов висновку, що періоди трудової діяльності позивача , а саме: з 06.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 15.10.1992, та з 11.09.1996 по 31.12.2003 слід зарахувати до страхового стажу.

Щодо не зарахування періоду роботи до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 30.12.2004, то слід зазначити таке.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, орган Пенсійного фонду наділений повноваженнями проводити перевірки обґрунтованості видачі документів, необхідних для призначення пенсії, проте неможливість проведення відповідної перевірки не може бути підставою для неврахування документа, оскільки чинне законодавство відповідних положень не містить.

У постанові від 21 лютого 2020 по справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що « перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки позивачки вона працювала у спірний період у РФ та записи трудової книжки засвідчені відтисками печаток вказаних підприємств/товариств, не містять виправлень/підтирань, інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає додержання співмірності при виконанні функцій публічної влади в розрізі забезпечення базових громадянських прав. Це означає, що органи влади не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, а також зобов`язання, які становлять надмірний тягар в контексті доведення існування права або взагалі виключають можливість такого доказування.

Як зазначалось вище, міжнародними угодами було визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця.

Сам факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується записами в трудовій книжці.

Будь-яких належних доказів, які б спростовували відрахування страхових внесків до пенсійних органів російській федерації за позивача суду не надано і судом не встановлено.

Одночасно з цим, внаслідок відсутності окремої інформації щодо нарахування заробітної плати за спірний період, а також неможливості її одержання у подальшому, позивач фактично позбавлений права на зарахування правомірно набутого страхового стажу за періоди роботи з 01.01.2004 по 30.12.2004.

Крім цього, позивач не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, якщо б таке було встановлено.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 липня 2019 у справі №144/669/17, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 01 березня 2021 по справі № 423/757/17 щодо аналогічних правовідносин, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Таким чином, увесь офіційно набутий трудовий стаж позивача в період з 01.01.2004 по 30.12.2004 підлягає зарахуванню на території РФ підлягає до страхового стажу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішення Головного управління в Хмельницькій області №24 від 30.12.2024 про відмову у призначенні пенсії слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо призначення пенсії, то слід зазначити таке.

Згідно із пунктом 4.2 розділу ІV Порядку 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) /фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 структурним підрозділом органу, що призначає пенсію визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Отже, ГУ ПФУ в Хмельницькій області. має зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди трудової.

Також слід зазначити, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження», суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі № 640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи, відповідач вчинив дії та надав оцінку заявленим підставам та документам, що додані позивачем до заяви, які суд визнав протиправними, а відтак суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

За таких обставин і правових підстав слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийняти рішення про призначення пенсії за віком з 05.03.2024 ОСОБА_1 .

Одночасно, щодо способу захисту обраного позивачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивача, шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій № 24 від 30.12.2024 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно запису в трудовій книжці, а саме: з 06.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 15.10.1992, та з 11.09.1996 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 30.12.2004 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийняти рішення про призначення пенсії за віком з 05.03.2024 ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 24 від 30.12.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності згідно запису в трудовій книжці, а саме: з 06.08.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 15.10.1992, та з 11.09.1996 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 30.12.2004 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області прийняти рішення про призначення пенсії за віком з 05.03.2024 ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Є.В. Печений