Справа № 500/5110/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5110/24 пров. № А/857/884/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року (суддя Мірінович У.А., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/5110/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в якому з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.10.2024 №70 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з дня подання заяви, а саме 21.03.2024.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.10.2024 №70 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 10.02.1976 по 06.11.1976, з 15.03.1989 по 15.03.1990, з 29.03.1990 по 19.03.1993, з 20.03.1993 по 15.09.1994 та з 20.09.1994 по 16.10.2002. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2024 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

З матеріалів справи слідує, що позивач, досягнувши 65 річного віку, 21.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.10.2024 №70 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років (від 15 до 20 років). При цьому, у рішенні вказано, що такий стаж позивача становить 13 років 6 місяць 28 дні. До стажу роботи позивачу не зараховано: період роботи з 10.02.1976 по 06.11.1976, оскільки між датою та наказом про звільнення наявна розбіжність. Звільнено 06.11.1976, а наказ від 10.02.1977. Необхідно надати довідку, оформлену належним чином; період роботи з 15.03.1989 по 15.03.1990, оскільки в наказі про прийняття наявне виправлення; період роботи з 29.03.1990 по 19.03.1993 в кооперативі "Люкс", оскільки з 05.06.1991 переведений у мале підприємство "Люкс", звідки звільнений 19.03.1993. Оскільки, в матеріалах ЕПС наявна інформація про те, що мале підприємство Люкс утворено 27.01.1992. Відомості про реорганізацію кооперативу Люкс у мале підприємство Люкс відсутні; період роботи з 20.03.1993 по 15.09.1994, оскільки записи про прийняття та звільнення завірено кодовими печатками; період роботи з 20.09.1994 по 16.10.2002 в ТОВ "Мир", оскільки згідно Єдиного державного реєстру підприємств та організацій про реєстрацію/перереєстрацію окремих підприємств, товариство власників "Мир" було утворено 18.03.1997. Крім того, в даних реєстру застрахованих осіб (РЗО) відсутня інформація про сплату страхових внесків за цей період по даній організації.

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), відповідно до частини третьої статті 26 якого починаючи з 01.01.2019 право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частин 1, 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Слід зазначити, що постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1), відповідно до пунктів 1.9, 3.3 якого у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі. Орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Так, порядок підтвердження стажу роботи визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), згідно з пунктом 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутністю трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відтак, здійснивши аналіз наведених положень, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що надання особою до Пенсійного органу уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за віком потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Пунктом 20 Порядку визначено, що підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підтвердження стажу роботи уточнюючими довідками потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Проте, у випадку ж позивача необхідні записи в трудовій книжці наявні.

Необхідно зауважити, що в період оформлення трудової книжки позивача діяв порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 2.2 Інструкції №162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162 визначено, що всі записи в трудову книжку про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також нагородженнях та заохоченнях вносяться адміністрацією після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи проводяться охайно, перовою чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього чи фіолетового кольору.

Пунктом 2.5 Інструкції № 162 передбачено, зокрема, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Крім того, згідно з пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії за віком, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, не зарахувало позивачу до страхового стажу:

- період роботи з 10.02.1976 по 06.11.1976, оскільки між датою та наказом про звільнення наявна розбіжність. Звільнено 06.11.1976, а наказ від 10.02.1977;

- період роботи з 15.03.1989 по 15.03.1990, оскільки в наказі про прийняття наявне виправлення;

- період роботи з 29.03.1990 по 19.03.1993 в кооперативі Люкс, оскільки з 05.06.1991 переведений у мале підприємство Люкс, звідки звільнений 19.03.1993. Оскільки, в матеріалах ЕПС наявна інформація про те, що мале підприємство Люкс утворено 27.01.1992. Відомості про реорганізацію кооперативу Люкс у мале підприємство Люкс відсутні;

- період роботи з 20.03.1993 по 15.09.1994, оскільки записи про прийняття та звільнення завірено кодовими печатками;

- період роботи з 20.09.1994 по 16.10.2002 в ТОВ Мир, оскільки згідно Єдиного державного реєстру підприємств та організацій про реєстрацію/перереєстрацію окремих підприємств, товариство власників Мир було утворено 18.03.1997. Крім того, в даних реєстру застрахованих осіб (РЗО) відсутня інформація про сплату страхових внесків за цей період по даній організації.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в трудовій книжці наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.

Також, суд першої інстанції вірно врахував правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи з 10.02.1976 по 06.11.1976, з 15.03.1989 по 15.03.1990, підлягають зарахуванню до його загального страхового стажу для призначення пенсії.

Стосовно незарахування періоду роботи позивача з 29.03.1990 по 19.03.1993 в кооперативі Люкс, суд першої інстанції вірно зазначив, що в матеріалах справи наявна довідка №12 від 21.10.2021, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працював у Кооперативі Люкс. Прийнятий членом кооперативу на посаду слюсаря з 29.03.1990 згідно протоколу №9 від 29.03.1990, з 05.06.1991 згідно наказу № 1 від 05.06.1991 переведений в мале підприємство Люкс на посаду маляра. Звільнений 19.03.1993 згідно наказу № 8 від 19.03.1993 за власним бажанням, яка підписана директором МП Люкс та завірена печаткою Приватного малого підприємства Люкс, (арк.справи 48), що відповідає і відомостям внесеним у трудову книжку.

Відтак період роботи з 29.03.1990 по 19.03.1993 в кооперативі Люкс вірно зараховано до страхового стажу позивача.

Щодо незарахування періоду роботи з 20.03.1993 по 15.09.1994, суд першої інстанції вірно вказав, що 01.01.1999 Міністерством внутрішніх справ України було прийнято наказ №17 "Про затвердження Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об`єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, та затвердження Умов і правил провадження діяльності з відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за №264/3557, який не передбачав обов`язку підприємств щодо обов`язкової заміни справних печаток, що були виготовлені до набрання чинності цієї Інструкції. Дозвіл на оформлення замовлення на виготовлення нової печатки з ідентифікаційним кодом видавався у випадку реєстрації нового підприємства, або для існуючого підприємства у випадку його перейменування чи спрацювання раніше виданої печатки. При цьому, лише 23.04.2001 наказом №306 було внесено зміни до пункту 3.3.7 даної Інструкції, які передбачали обов`язкове зазначення на печатці ідентифікаційного коду суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи або ідентифікаційний номер фізичної особи.

Відтак, відсутність на печатці ідентифікаційного коду підприємства за наявності всіх інших обов`язкових реквізитів запису (номер, дата, зміст рішення, номер і дата наказу, посада, ПІБ керівника, найменування підприємства) жодним чином не нівелює юридичного значення записів в трудовій книжці позивача, завірених такою печаткою.

Колегія суддів зазначає, що та обставина, що на печатці підприємства відсутній ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу.

Відтак, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відсутність на печатці коду підприємства, не може бути підставою неврахування періоду роботи з 20.03.1993 по 15.09.1994 для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивач не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 20.09.1994 по 16.10.2002 в ТОВ Мир, з тих підстав, що згідно Єдиного державного реєстру підприємств та організацій про реєстрацію/перереєстрацію окремих підприємств, товариство власників Мир було утворено 18.03.1997 та відсутність інформації про сплату страхових внесків за цей період по даній організації, слід зазначити наступне.

Згідно відомостей з державного реєстру юридичних осіб - підприємців та громадських формувань, Товариство власників "Мир" (код 14033598), зареєстроване 18.03.1997, та припинено 23.02.2005, в результаті ліквідації.

Разом з тим, до набрання чинності Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №755-IV від 15 травня 2003 р., згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України" №538 від 14 липня 1993 року, та Постанови Кабінету Міністрів "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України" №118 від 22 січня 1996 року збирання, накопичення та опрацювання даних про юридичних осіб всіх форм власності та організаційно-правових форм господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, що знаходяться на території України, а також відокремлені підрозділи юридичних осіб України, що знаходяться за її межами, здійснювалося не державними реєстраторами, а органами статистики у ДРЗОУ та ЄДРПОУ.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді Головного управління статистики в Тернопільській області від 19.11.2024 щодо товариства власників "Мир" (код 14033598), слідує, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, даний суб`єкт був включений до ЄДР з 30.04.1993, як Колективне підприємство кооперативна селянська спілка "Мир" (код 14033598); з 18.03.1997 внесено зміни, як Колективне підприємство товариство власників "Мир" (код 14033598), та 23.02.2005 ліквідовано.

Відтак, первинна реєстрація товариства власників "Мир", як Колективного підприємства кооперативної селянської спілка "Мир" (код 14033598), відбулася органами статистики шляхом внесення відомостей в ЄДРПОУ з 30.04.1993, що спростовує твердження відповідача про утворення підприємства з 18.03.1997.

З приводу відсутності інформації про сплату страхових внесків за цей період по даному підприємству, суд першої інстанції вірно врахував те, що внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по нарахуванню та сплаті страхових внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві у спірні періоди, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17 при розгляді аналогічних спорів: неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Також слід звернути увагу, що в трудовій книжці позивача міститься відповідний запис про спірний період роботи позивача з 20.09.1994 по 16.10.2002, який засвідчений печаткою та підписом керівника товариства власників Мир. Відтак, вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Вирішуючи правомірність оскаржуваного рішення №97 від 18.04.2023, суд першої інстанції вірно врахував правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №370/541/17, в якій суд звернув увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначені періоди.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем безпідставно не враховано інформацію, яка міститься в трудовій книжці позивача та додатково підтверджена відповідними довідками підприємств.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване у справі рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 08.10.2024 №70 є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи з 10.02.1976 по 06.11.1976, з 15.03.1989 по 15.03.1990, з 29.03.1990 по 19.03.1993, з 20.03.1993 по 15.09.1994 та з 20.09.1994 по 16.10.2002 підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію з 21.03.2024, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду, а належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 21.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управлінню Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року у справі № 500/5110/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга