Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 листопада 2025 року Чернігів Провадження № ЗП/620/8/25
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви,
21.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить:
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Водночас, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову до подання позовної заяви є спеціальним інструментом, який покликаний гарантувати виконання рішення у справі за позовом, який буде подано пізніше, але з дотриманням строків, передбачених частиною другою статті 153 КАС України та у спорі, який виник з публічно-правових відносин, який підлягає розгляду за правилами КАС України.
Таким чином, на думку суду, розглядаючи заяву про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та чи належить цей спір до юрисдикції адміністративних судів, та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
При цьому, відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9 частини першої статті 4 КАС України).
Так, згідно із частиною першою статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Відповідно до частин другої та третьої статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При цьому, за правилами частини п`ятої статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:
1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання;
2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;
3) про затримання іноземця або особи без громадянства;
4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);
5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.
Тобто, зокрема, юридичні особи можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у чітко окреслених випдаках.
Водночас, положеннями КАС України не передбачена можливість юридичній особі бути відповідачем у справі за позовом фізичної особи.
Суд наголошує на тому, що враховуючи норми КАС України та компетенційну складову у понятті «судом, встановленим законом», суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову, має пересвідчитись, що на цей спір поширюється юрисдикція адміністративних судів, оскільки Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника справи. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Предметом спору є визнання незаконними та скасування виконавчих дій, здійснених на підставі рішення суду по мікрокредитному борговому зобов`язанню, та повернення ОСОБА_1 сум коштів, які були незаконно списані з його банківських рахунків Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на виконання такого рішення, що вказує на те, що майбутній позов не є публічно-правовим, що виключає можливість його розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказане, додатково підтверджує те, що важливим елементом змісту заяви про забезпечення позову є зазначення предмету позову, який має намір подати заявник, та обґрунтування необхідності його забезпечення для обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, з дотриманням адекватності та співмірності.
У свою чергу, в силу вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду (частина друга статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи те, що, Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» не є органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, не здійснює владних управлінських функцій, зазначений спір за позовом фізичної особи, не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому суд дійшов висновку, що дана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, є очевидно безпідставною та необґрунтованою, а тому підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Керуючись статтями 153, 167, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви повернути заявнику без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Марія ДУБІНА