Справа № 320/11885/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року справа №320/11885/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про нарахування та виплату пенсії без обмежень її максимального розміру, а також перерахунок пенсії по оновленій довідці про грошове забезпечення (лист від 05.10.2023 №1000-0217-8/150483);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення - 17.03.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі наданої Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України Довідки від 27.07.2023 №129 про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових поліцейського за посадою начальника управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України станом на 01.06.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з березня 2020 року він є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262) у розмірі 70% грошового забезпечення. Позивач зазначає, що згідно з інформацією, наданою на запит його представника, 70% грошового забезпечення становить 30558,19 грн. Водночас відповідач обмежує виплату пенсії 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, тобто 20270,00 грн. Також позивач вказує, що на запит свого представника адвоката Саламандика І. від 14.07.2023 №14/03-047/2023 він отримав від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України листом від 02.08.2023 №С-1340/42-05ЦА/02-23 довідку від 27.07.2023 №129 про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення з урахуванням усіх складових поліцейського за посадою начальника управління моніторингу та аналізу Департаменту станом на 01.06.2023.

Позивач зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром, однак ГУ ПФУ у Київській області у своїй відповіді на вказану заяву позивача листом від 05.10.2023 №1000-0217-8/150483, відмовило у здійсненні такого перерахунку та виплати пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, зазначивши, що пенсія перерахована та виплачується позивачу відповідно до норм законодавства.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження в його електронний кабінет.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Водночас канцелярією суду 23.10.2025 зареєстровано клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та з 17.03.2020 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262.

З клопотання відповідача про долучення доказів до матеріалів справи вбачається, що основний розмір пенсії позивача складає 70% грошового забезпечення, проте відповідач обмежує виплату пенсії 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а саме:

- згідно з перерахунком пенсії позивача з 01.05.2020 основний розмір пенсії складає 21 444,34 грн, при цьому підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії 16 380,00 грн;

- згідно з перерахунком пенсії позивача з 01.03.2022 основний розмір пенсії складає 30 558,19 грн, при цьому підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії 19 340,00 грн;

- згідно з перерахунком пенсії позивача з 01.03.2024 основний розмір пенсії складає 33 558,19 грн, при цьому підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн;

- згідно з перерахунком пенсії позивача з 01.03.2025 основний розмір пенсії складає 36 183,19 грн, при цьому підсумок пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії 23 610,00 грн.

На запит представника позивача адвоката Саламандика І. від 14.07.2023 №14/03-047/2023 позивачем отримано від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України листом від 02.08.2023 №С-1340/42-05ЦА/02-23 довідку від 27.07.2023 №129 про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення з урахуванням усіх складових поліцейського за посадою начальника управління моніторингу та аналізу Департаменту станом на 01.06.2023.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром, однак ГУ ПФУ у Київській області у своїй відповіді на вказану заяву позивача листом від 05.10.2023 №1000-0217-8/150483, відмовило в здійсненні такого перерахунку та виплати пенсії позивача без обмеження максимальним розміром, зазначивши, що пенсія перерахована та виплачується позивачу відповідно до норм законодавства.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження з дати призначення пенсії максимальним розміром та відмовою відповідача в здійсненні перерахунку на підставі довідки від 27.07.2023 №129, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначені Законом України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру, починаючи з 17.03.2020, суд виходить з наступного.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08.07.2011 №3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі Закон №3668-VІ), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини 5 статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, з 20.12.2016, з урахуванням положень рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, у Законі №2262-ХІІ відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 14 травня 2019 року у справі №591/2109/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17 та від 17 травня 2021 року у справі №343/870/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії особам, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ, у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Саме такий висновок щодо застосування норм права у подібних спірних правовідносинах викладено Верховним Судом у численних постановах, зокрема від 25 липня 2022 року у справі №580/3451/21; від 20 липня 2022 року у справі №340/2476/21; від 11 липня 2022 року у справі №620/613/21; від 29 червня 2022 року у справі №640/19118/18; від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП Фея та інші проти України), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача, починаючи з дати призначення пенсії - 17.03.2020.

Водночас порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання вчинити відповідні дії, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Разом з тим, згідно з пунктом 4 частини 2 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача в розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу на підставі наданої Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України довідки від 27.07.2023 №129 про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 №900-VIII стаття 63 Закону №2262-ХІІ після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Згідно з частиною 18 статті 43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11.11.2015 №988 (далі - Постанова №988) затверджено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Статтею 102 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" закріплено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом №2262-ХІІ.

З дня набрання чинності Законом України від 23.12.2015 №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їх сімей" (набрав чинності 29.12.2015) настали підстави для здійснення перерахунку пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

За правилами пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Отже, чинним законодавством України визначено порядок здійснення перерахунку пенсій, відповідно до Закону №2262-ХІІ, якими встановлено чіткий механізм здійснення перерахунку пенсії.

Вказане не суперечить вимогам пункту 2 Порядку №45 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку №45 пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальним органам, Національному антикорупційному бюро, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку №45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

У цьому зв`язку суд приходить до висновку, що така довідка має містити чітке зазначення мети її видачі для перерахунку пенсії, що є обов`язковим реквізитом документа. Відсутність цього реквізиту унеможливлює використання такої довідки як належного доказу для проведення перерахунку пенсії.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Так 14.05.2019 Національною поліцією України видано наказ № 455 "Про визначення в Національній поліції України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій", яким визначено уповноваженим структурним підрозділом сектор з питань пенсійного забезпечення у Національній поліції України.

Водночас представник позивача адвокат Саламандик А.І. звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України із запитом від 14.07.2023 №14/03-07/2023, в якому просив надати довідку про повне грошове забезпечення по посаді "Начальник управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України", станом на 01.06.2023, відповідно до вимог статей 43 та 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ та з врахуванням положень Постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), для проведення перерахунку основного розміру призначення пенсії.

На запит представника позивача Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України листом від 02.08.2023 № С-1340/42-05ЦА/02-23 надіслано довідку про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових поліцейського за посадою начальника управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України станом на 01.06.2023 від 27.07.2023 №129, в якій міститься інформація щодо нарахованого грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових за посадою, яку обіймав позивач, а саме:

посадовий оклад 4 800,00 грн;

оклад за спеціальним званням "полковник поліції" 2 400,00 грн;

надбавка за стаж служби: 21 рік, 40% - 2 880,00 грн;

надбавка за службу в умовах режимних обмежень, 15% - 720,00 грн;

надбавка за специфічні умови проходження служби, 100% - 10 080,00 грн;

премія, 184,157% - 38 452,00 грн.

Водночас Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України наголошено на тому, що згідно з вимогами чинного законодавства довідка від 27.07.2023 №129 не є підставою для перерахунку пенсії.

У цьому зв`язку суд доходить висновку, що аналіз змісту довідки №129 від 27.07.2023, наданої Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, свідчить про її невідповідність встановленим вимогам до форми, змісту та суб`єкту видачі, визначеним Порядком №45.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку №45 довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, повинна бути оформлена за формою, затвердженою додатками 2 і 3 до Порядку, та містити чітке зазначення мети її видачі - "для перерахунку пенсії". Як зазначено вище, такий реквізит є обов`язковим, оскільки саме він засвідчує, що довідка оформлена в межах процедури, передбаченої законодавством, і призначена для реалізації права на перерахунок пенсії. У довідці №129 така мета не зазначена, що свідчить про її оформлення поза межами передбаченої процедури та унеможливлює її використання як належного доказу.

Крім того, довідка №129 від 27.07.2023 не містить посилання на нормативно-правовий акт, на підставі якого вона була оформлена, що є істотним порушенням принципу юридичної визначеності, який є складовою верховенства права та закріплений у статті 8 Конституції України. Згідно з усталеною практикою Конституційного Суду України принцип юридичної визначеності вимагає, щоб будь-яке втручання у сферу прав особи, зокрема у сферу соціального забезпечення, здійснювалося виключно на підставі чітко визначених, доступних, передбачуваних та правомірних норм права.

У сфері пенсійного забезпечення, де кожен етап процедури має здійснюватися відповідно до закону, відсутність посилання на нормативно-правовий акт у документі, який виступає правовою підставою для перерахунку пенсії, позбавляє його правової сили. Така довідка не дозволяє встановити: правову природу документа - чи є він офіційним документом, виданим у межах реалізації повноважень, передбачених законом; зв`язок документа з чинним законодавством - зокрема, чи відповідає він вимогам Порядку №45, Закону України №2262-ХІІ та іншим актам, що регулюють порядок перерахунку пенсій; компетенцію органу, що його видав - чи діяв орган у межах наданих йому повноважень, чи мав право видавати довідку саме з метою перерахунку пенсії.

У цьому контексті довідка, яка не містить посилання на відповідний нормативно-правовий акт, не може вважатися належним доказом у цій справі, оскільки не створює правових наслідків, не підтверджує наявність підстав для перерахунку та не може бути використана як підстава для зміни розміру пенсійного забезпечення.

Також довідка видана суб`єктом, не уповноваженим щодо підготовки та подання документів для призначення (перерахунку) пенсій. Враховуючи, що наказом Національної поліції України від 14.05.2019 №455 уповноваженим структурним підрозділом визначено сектор з питань пенсійного забезпечення, в той час як довідку №129 видано Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, який не має відповідних повноважень згідно з вказаним наказом. Видача довідки неуповноваженим органом порушує вимоги пункту 3 Порядку №45, який передбачає, що довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, або уповноваженим структурним підрозділом, якщо таке визначення передбачено нормативним актом.

Таким чином, довідка №129 від 27.07.2023, на яку посилається позивач, не відповідає вимогам щодо: форми (не зазначено мету), змісту (відсутнє посилання на нормативно-правовий акт), суб`єкта видачі (неуповноважений орган). У сукупності ці порушення виключають можливість використання довідки як належного та допустимого доказу для проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України №2262-ХІІ та Порядку №45. Відсутність належного документа свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, позовна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України Довідки від 27.07.2023 №129 про фактичний розмір нарахованого грошового забезпечення з урахуванням всіх його складових поліцейського за посадою начальника управління моніторингу та аналізу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України станом на 01.06.2023 задоволенню не підлягає.

Приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні, у зв`язку з чим розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії без обмежень її максимального розміру, починаючи з дати призначення - 17.03.2020.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення - 17.03.2020.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.