Справа № 260/885/25
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2025 року м. Ужгород№ 260/885/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації, яким просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області встановити ОСОБА_2 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, ОСОБА_1 23.12.2024 р. звернулась до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області з заявою на видачу посвідчення члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України. Проте, відповіді так і не отримала.

На адвокатський запит від 14.01.2024 р. Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області 16.01.2025 р. надало відповідь, проте, що відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветеранам війни особам, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, оскільки установлення судом факту їх проживання однією сім`єю із загиблим ветераном війни за відсутності реєстрації шлюбу не є підставою для визнання їх одним із подружжя.

Як стверджує представник позивача, одночасно з наданням відповіді на адвокатський запит копію прийнятого рішення по заяві ОСОБА_1 надано не було.

Представник позивача наголошує, що вказана бездіяльність Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області є протиправною з огляду на те, що 29.10.2024 р. рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене представник вважає, що підстав для відмови у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни у Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області не було.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вимоги позивача, викладені в позовній заяві не визнає та вважає, що представник позивача неправомірно стверджує, що Управління не надано відповіді ОСОБА_1 на її заяву від 23.12.2024 р.

Як зазначає представник відповідача, відповідь ОСОБА_1 надано Управлінням листом від 16.01.2025 р. № 01.3-05/62.

Щодо надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, представник зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини 1 статті 101 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, що 12 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей (2011 р.н. та 2014 р.н.).

Відповідно до рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 06.11.2019 р. суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

01.12.2022 р. ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.12.2023 р. позивач отримала сповіщення № 29 від 03.12.2023 р. про те, що її чоловік ОСОБА_2 , загинув виконуючи бойове завдання в районі н.п. Богданівка Донецької області.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України солдат ОСОБА_2 дійсно в період з 20.10.2023 р. по 03.12.2023 р. брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року по справі № 936/896/24 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_2 разом з дітьми однією сім`єю без шлюбу в період з листопада 2019 року по грудень 2023 року. Рішення набрало законної сили 02.12.2024 р.

23.12.2024 р. позивач звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації та відповідним пакетом документів для видачі посвідчення члена загиблого Захисника та Захисниці України.

Розглянувши заяву, позивачу було відмовлено у наданні статусу та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначивши, що згідно з статтею 101 Закону до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія. При цьому законодавчо не встановлено, що особи, які проживали однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі, мають такі самі права, як подружжя в зареєстрованому шлюбі, зокрема, на отримання пенсії в разі втрати годувальника, допомоги або інших виплат та пільг, установлених законом.

Установлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Крім того, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та не може бути зареєстрований без такої згоди.

Тобто особи, які проживали однією сім`єю із загиблими, зокрема, якщо це встановлено судом, за відсутності реєстрації шлюбу між ними, не можуть бути визнані дружинами (чоловіками), а надання особам, що проживали в незареєстрованому шлюбі, таких самих прав у частині соціального захисту, офіційно зареєстрованого подружжя, позбавляло б доцільності державну реєстрацію шлюбу.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особам, які не перебували в зареєстрованому шлюбі, оскільки установлення судом факту їх проживання однією сім`єю із загиблим ветераном війни за відсутності реєстрації шлюбу не є підставою для визнання їх одним із подружжя відповідно до Кодексу та Закону.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 10-1 Закону № 3551-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать: сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Частиною 4 ст. 10-1 Закону № 3551-XII передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

На виконання вимог ч. 2 ст. 10-1 Закону № 3551-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України від 23.09.2015 р. № 740

Згідно з п. 4 Порядку № 740, підставами для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, є: для осіб, зазначених в абзаці п`ятому (крім членів сімей осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади) пункту 2 цього Порядку: свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п. 5 Порядку № 740, для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м.Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Згідно з п. 6 Порядку № 740, рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів. Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302.

Відповідно до п. 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України».

В силу вимог частин 2-4 статті 3 Сімейного Кодексу України, смію складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, стосовно поняття «член сім`ї» Конституційний Суд України у Рішенні 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 виходив з об`єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства.

При цьому, Конституційний Суд України вказав, що обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги щодо оплати житлово комунальних послуг спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з військовослужбовцем.

Як підтверджено матеріалами справи, cолдат ОСОБА_2 , брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в період з 20.10.2023 р. по 03.12.2023 р.

Згідно витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2787 від 12.08.2024 р., захворювання солдата ОСОБА_2 , 1978 року народження: «Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. Вибухова травма. Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла», яке призвело до смерті, визнано таким, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2024 року по справі № 936/896/24, яке набрало законної сили, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому з 12.07.2007 р. по 06.11.2019 р. У шлюбі народилось двоє дітей (2011 р.н. та 2014 р.н.).

Таким чином, зважаючи на встановлену законодавством правову регламентацію спірних правовідносин та з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить висновку, що позивачем належним чином доведено факт існування між нею та загиблим ОСОБА_2 взаємних прав та обов`язків, що притаманні подружжю, а також фактичне їх спільне проживання однією сім`єю у тривалих та стійких взаємовідносинах підтверджено рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.10.2024 р. по справі № 936/896/24, відтак, позивач має право на набуття статусу члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 , a відмова відповідача у присвоєнні позивачу зазначеного статусу, оформлена листом від 16.01.2025 р. за № 01.3-05/61 є протиправною.

Відтак, відмовляючи позивачу у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника та Захисниці і видачі відповідного посвідчення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначені законодавством, а тому такі дії не можуть вважатись правомірними.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області. В той же час, суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Разом з тим, за результатами розгляду даної справи судом встановлено факт протиправності дій відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України.

Вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що нею дотримано всіх умов, визначених законом для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника та Захисниці, відтак, в силу вимог ст.ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту її порушених прав, слід зобов`язати відповідача видати посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України відповідно до статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Мукачівської районної військової адміністрації Закарпатської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України відповідно до статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мукачівської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ - 03192891) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк