Справа № 120/7962/25
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 листопада 2025 р. Справа № 120/7962/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю постанови відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ080744 від 06.03.2025 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

21.03.2024 року між ОСОБА_1 (наймонавець) та ПП "Вінтехпостач" (наймач) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно з яким наймодавець передає, а наймач приймає в тимчасове платне користування належний наймодавцю транспортний засіб марки MAN, комерційний опис TGM 18.250, 2014 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , тип ТЗ - спеціалізована вантажна платформа тентована з гідробортом, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Цей договір найму (оренди) укладено сторонами строком на п`ять років (п. 2.1. Договору).

03.02.2025 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за №049700, яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

06.03.2025 року відповідачем прийнято постанову №ПШ080744, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", в розмірі 17000,00 грн., який передбачено абзацом 3 частини першої статті 60 цього Закону.

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ080744 від 06.03.2025 року такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно частини 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України "Про автомобільний транспорт" визначено засади організації та діяльності автомобільного транспорту. Ним врегульовано відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Судом встановлено, що позивач як власник автомобіля марки MAN, модель TGM 18.250, державний номерний знак НОМЕР_2 , за договором найму (оренди) транспортного засобу від 21.03.2024 року, передала вказаний транспортний засіб в користування Приватного підприємства "Вінтехпостач".

Обставини використання вказаного транспортного засобу саме Приватним підприємством "Вінтехпостач" в господарській діяльності підтверджені договором найму (оренди) транспортного засобу від 21 березня 2024 року, актом приймання-передачі до договору найму (оренди) транспортного засобу від 21 березня 2024 року /а.с. 10-12/.

Отже, виходячи з проаналізованих норм права та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем правомірності оскаржуваної постанови, оскільки вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користування іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності, передбаченої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач, у спірних правовідносинах не мав правового статусу перевізника, що виключає можливість накладення на нього адміністративно-господарського штрафу.

За таких обставин, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ080744 від 06.03.2025 року прийнята без встановлення належного перевізника (суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт).

Таким чином, в межах спірної ситуації позивач не є автомобільним перевізником, а отже не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Тому відповідач не мав правових підстав для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн. згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Відтак оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ080744 від 06.03.2025 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Водночас, не встановлення відповідачем належного перевізника є безумовною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, що у свою чергу виключає необхідність надання оцінки іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог.

Визначаючись стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача незаконно стягнені 19011 грн., суд вказує, що зазначені кошти були перераховані до державного бюджету України.

Позивач не навела жодних обґрунтованих доводів на підтвердження можливості стягнення цих коштів саме з Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, який не є розпорядником або одержувачем зазначених бюджетних надходжень.

Крім того, позивачем не враховано положення Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, яким визначено спеціальну процедуру повернення таких сум.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог в частині стягнення 19011 грн. з відповідача.

Пунктом 3 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного та враховуючи встановлені обставини у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ080744 від 06.03.2025 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області (вул. Василя Порика, 29 (3 поверх), м. Вінниця, 21021, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович