Справа № 120/15074/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 листопада 2025 р. Справа № 120/15074/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

розглянувши у письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про: визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 30.03.2022.

11.10.2022 року позивач отримав поранення внаслідок бойового ураження з боку противника збройних сил російської федерації в н.п. Гуменне, Вінницької області, а саме вибухову травму тяжкого ступеню.

Як зазначає позивач, з 11.10.2022 року по 18.06.2023 року він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Також вказує, що за період з 11.10.2022 по лютий 2023 він отримував додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення в розмірі 100000 грн, яка йому виплачувалась відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану ( далі постанова КМУ №168 ).

В той же час, з березня 2023 року по 18.06.2023 відповідачем здійснювалась виплата лише в розмірі 21123 грн на місяць, а не з розрахунку 100000,00 грн на місяць.

На думку позивача, він має право на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 в розмірі 100000,00 грн. на місяць, з часу припинення відповідачем виплати додаткової винагороди по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я (18.06.2023), оскільки постанова КМУ №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних з пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень додаткова винагорода.

У зв`язку з припиненням виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини № НОМЕР_1 , у якому просив здійснити донарахування зазначеної додаткової винагороди. Однак, відповідачем не прийнято рапорт позивача, у зв`язку з проведенням у військовій частині внутрішнього аудити ГУ НГУ.

В подальшому позивач через свого представника звернувся з запитом щодо донарахування йому додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн. за період з лютого 2023 по 18.06.2023 (по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я).

Листом від 27.07.2023 №50/08/33-1658 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив, що приписами абз. 4 п. 1 Постанови №168 визначено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Відповідно до копії перевідного епікриза №1283 наданого ОСОБА_1 з 15.02.2023 по 20.03.2023 року останній знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в гастроентерологічному відділенні з діагнозом: «розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно-депресивної симптоматики з інсомнією, асоційований зі стресом». Вибухова травма, отримана старшим солдатом ОСОБА_1 11.10.2022, пов`язана з вогнепальним сліпим осколковим пораненням правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя (довідка ВЛК від 18.11.2022 №2321), що ніяк не пов`язано з лікуванням травми, отриманої в результаті захисту Батьківщини, тому збереження додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. з лютого 2023 року не передбачено. Також в листі зазначено, що для отримання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) необхідно звернутися до медичної установи, яка здійснювала евакуацію ОСОБА_1 під час отримання вибухової травми (11.10.2022 року), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 медичну допомогу останньому не надавала.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що увесь вищевказаний час він перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок отриманого тяжкого поранення, що пов`язано з захистом Батьківщини, відтак відповідно до постанови КМУ № 168 він мав право на отримання виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за увесь час перебування на стаціонарному лікуванні.

Однак, відповідач нарахував та виплатив позивачу додаткову винагороду у розрахунку 100000 грн. на місяць виключно лише за період лікування позивача починаючи з 11.10.2022 року по лютий 2023 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також даною ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача додаткові докази.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи доводи відзиву, представник зазначає, що в період з 15.02.2023 по 20.03.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом "розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно депресивної симптоматики з іномнією, асоційований зі стресом". Дане захворювання не пов`язане з пораненням, отриманим 11.10.2022, що не охоплюється описаним у п. 1 постанови КМУ №168 випадком для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди під час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані з захистом Батьківщини. Таким чином, виплата додаткової винагороди згідно з постановою КМУ № 168 з 15.02.2023 була припинена.

Відповіді на відзив позивач не подав.

Ухвалою суду від 09.04.2024 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 додаткові докази, а саме: наказ про надання ОСОБА_1 відпустки для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії в період з 21.04.2023 по 19.05.2023. Цією ж ухвалою витребувано у позивача докази перебування на лікуванні (виписку з медичної карти хворого, перевідний епікриз тощо ) в період з 28.04.2023 по 19.05.2023 або у відпустці для лікування в період з 21.04.2023 по 19.05.2023.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

Позивач з 30.03.2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 30.03.2022 № 81 ( пункт 3 ).

11.10.2022 року позивач отримав поранення внаслідок бойового ураження з боку противника збройних сил російської федерації в н.п. Гуменне, Вінницької області, а саме вибухову травму тяжкого ступеню: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, вогнепальне сліпе осколкове поранення правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя, ліковане оперативно, у вигляді астено вегетативного синдрому, гострої двобічної приглухуватості, посттравматичної невропатії правого ліктьового нерву, з тимчасовим порушенням функції, що підтверджується довідками військово-лікарської комісії від 18.11.2022 №2321, від 10.01.2023 №24 та від 21.04.2023 №01-11/109. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 10.01.2023 №24 травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, згідно з наказом МОЗ України №370 від 04.07.2022 року травма відноситься до важких ( а.с. 9-11 ).

Згідно з перевідним епікризом № 9597 з 11.10.2022 по 27.10.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця. Діагноз: вибухова травма (11.10.2022 ): акубаротравма у вигляді гострої двобічної приглуховатості, ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді астено вегетативного синдрому, вогнепальне сліпе осколкове поранення правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя, посттравматична невропатії правого ліктьового нерву. Особливості перебігу захворювання: зі слів хворого поранення отримав 11.10.2022р. на території об`єкта «100 НГУ» поблизу н.п. Гуменне, під час обстрілу. ПМД на місці. Доставлений в Гайсинську ЦРЛ де виконали ПХО вогнепальних ран правого передпліччя. Санітарним транспортом доставлений у ВМКЦ ЦР, госпіталізований в травматологічне відділення для подальшого лікування. Переводиться для подальшого лікування у відділення медичної реабілітації та відновного лікування МВКЦ ЦР (а.с. 12).

В подальшому позивач перебував на обстеженні та лікуванні у відділення медичної реабілітації та відновного лікування ВМКЦ ЦР м. Вінниця з 28.10.2022 по 18.11.2022, що підтверджується виписним епікризом № 10118 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з 28.10.2022 по 18.11.2022. Особливості перебігу захворювання: представлений на ВЛК - на підставі ст. 31 гр. 11 Розкладу хвороб, наказу МОУ №402 від 14.08.2014 р., зі змінами, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 13).

Згідно з перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4614 КНП "Вінницька клінічна багатопрофільна лікарня Вінницької міської ради" в період з 06.12.2022 по 19.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, куди був направлений 05.12.2022 року командуванням військової частини НОМЕР_1 на оперативне лікування (а.с. 14).

Для подальшого лікування та реабілітації позивач був переведений у військову частину НОМЕР_3 у відділенні медичної реабілітації (з палатами для терапевтичних та хірургічних хворих), де перебував на стаціонарному лікуванні з 19.12.2022 по 10.01.2023. Представлений на ВЛК, за рішенням ВЛК №24 від 10.01.23 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с. 15).

Зі змісту перевідного епікризу № 1102 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України встановлено, що позивач з 09.02.2023 року по 14.02.2023 року перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого хірургічно: ПХО вогнепальних ран правого передпліччя (11.10.2022 р.); повторним ПХО, монтажем VAC-системи, ушивання ран; невролгізм правого ліктьового нерву (07.12.2022р.) у вигляді після травматичної невропатії ліктьового, променевого нервів праворуч. 14.02.2023 позивач переведений в відділення медичної реабілітації та відновлювального лікування ВМКЦ ЦР (а.с. 16 ).

Згідно з перевідним епікризом № 1283 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону позивач з 15.02.2023 по 20.03.2023 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в гастроентерологічному відділенні клініки загальнотерапевтичної, клініці медичної реабілітації Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого оперативно; невроліз ліктьового нерву правого передпліччя, посттравматична невропатія правого ліктьового нерва.

Супутні захворювання: розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно депресивної симптоматики з іномнією, асоційований зі стресом. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки вперше виявлена. Пептична виразка цибулини дванадцятипалої кишки. Гострі ерозії шлунка та цибулини дванадцятипалої кишки. ГЕРХ без езофагіту. Для подальшого лікування позивач переводиться до клініки медичної реабілітації ( а.с. 17 ).

З аналогічними діагнозами ( основним та супутнім ) позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.03.2023 по 11.04.2023 у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування клініки медичної реабілітації та відновлювального лікування Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, а з 11.04.2023 по 13.04.2023 та з 14.04.2023 по 21.04.2023 в хірургічному відділенні та відділенні відновного лікування та реабілітації КНП "Вінницька міська клінічна лікарня № 1". На підставі ст. 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Рекомендовано оперативне втручання ( а.с. 18 22 ).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 360 від 21.04.2023 позивачу проведено медичний огляд ВЛК КНП «ВМКЛ 31» та встановлено причинний зв`язок поранення ( стан після вибухової травми (11.10.2022 р.) тяжкого ступеню), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 22.04.2023 № 103 позивачу надано відпустку за станом здоров`я на тридцять календарних днів, з 22 квітня по 21 травня 2023 року, на підставі довідки військово-лікарської комісії № 360 комунального некомерційного підприємства "Вінницька міська клінічна лікарня № 1" № 01-11/109 від 21.04.2023.

З 24.04.2023 по 28.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в зв`язку з оперативним втручанням, через ускладнення ( парез м`язів кісті ) основного діагнозу: травма ЛН праворуч із розвитком посттравматичної нейропатії в ліктьовій ділянці праворуч, у зв`язку з отриманим пораненням 11.10.2022.

В подальшому позивач перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з 19.05.2023 по 23.05.2023, а з 24.05.2023 по 18.06.2023 на реабілітаційному лікуванні у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування клініки медичної реабілітації та відновлювального лікування Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого хірургічно: ПХО вогнепальних ран правого передпліччя (11.10.2022 р.); повторним ПХО, монтажем VAC-системи, ушивання ран; невролгізм правого ліктьового нерву (07.12.2022р.), реінервації ліктьового нерву праворуч шляхом вшивання кінець в кінець (25.04.2023р.) AIN у вигляді післятравматичної невропатії ліктьового нерву праворуч, що підтверджується перевідним епікризом №3983 та виписним епікризом №4097 ( а.с.24 - 25 ).

В період з 11.10.2022 по 14 лютого 2023 року включно відповідач виплачував позивачу додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання тяжкого поранення в розмірі 100000 грн, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди, а саме №315 від 15.11.2022, №344 від 13.12.2022, 314 від 18.01.2023, №47 від 28.02.2023 та №74 від 27.03.2023 року ( а.с. 46 51 ).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 06 листопада 2023 року № 50/08/33-112 про розмір нарахованої та виплаченої додаткової винагороди передбаченої абз.5 п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду за жовтень 2022 рік в сумі 77419,35 грн (наказ від 15.11.2022 №315, від 13.12.2022 №344), за листопад 2022 рік в сумі 100000,00 грн (наказ від 13.12.2022 №344), за грудень 2022 рік в сумі 100 000,00 грн (наказ від 18.01.2023 №14), за січень 2023 року в сумі 100000,00 грн (наказ від 28.02.2023 №47), за лютий 2023 року в сумі 50000,00 грн (наказ від 27.03.2023 №74). Також в довідці зазначено, що з 15.02.2023 виплата додаткової винагороди припинена у зв`язку з зміною діагнозу, який не пов`язаний з отриманою травмою 11.10.2022 року (перевідний епікріз від 20.03.2023 №1283) ( а.с. 45 ).

Разом з тим, згідно з довідкою про доходи № 72 від 24.07.2023 з березня 2023 року по червень 2023 року відповідачем здійснювалась виплата позивачу грошового забезпечення лише в сумі 21123 грн на місяць ( а.с. 30 ).

Як зазначає позивач, у зв`язку з припиненням виплати додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 та вважаючи, що він має право на її отримання, позивач звернувся з рапортом до командира військової частини № НОМЕР_1 , у якому просив здійснити донарахування зазначеної додаткової винагороди. Однак, відповідачем не прийнято рапорт позивача, у зв`язку з проведенням у військовій частині внутрішнього аудиту ГУ НГУ.

В подальшому позивач через свого представника звернувся до відповідача з запитом щодо донарахування йому додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн. за період з лютого 2023 по 18.06.2023 (по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я).

Листом від 27.07.2023 №50/08/33-1658 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , позивача повідомлено, що приписами абз. 4 п. 1 Постанови №168 визначено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Відповідно до копії перевідного епікриза №1283 наданого ОСОБА_1 з 15.02.2023 по 20.03.2023 року останній знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в гастроентерологічному відділенні з діагнозом: «розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно-депресивної симптоматики з інсомнією, асоційований зі стресом». Вибухова травма, отримана старшим солдатом ОСОБА_1 11.10.2022, пов`язана з вогнепальним сліпим осколковим пораненням правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя (довідка ВЛК від 18.11.2022 №2321), що ніяк не пов`язано з лікуванням травми, отриманої в результаті захисту Батьківщини, тому збереження додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. з лютого 2023 року не передбачено. Також в листі зазначено, що для отримання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) необхідно звернутися до медичної установи, яка здійснювала евакуацію ОСОБА_1 під час отримання вибухової травми (11.10.2022 року), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 медичну допомогу останньому не надавала.

Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що увесь вищевказаний час він перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок отриманого тяжкого поранення, що пов`язано з захистом Батьківщини, відтак відповідно до постанови КМУ № 168 він мав право на отримання виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за увесь час перебування на стаціонарному лікуванні. Однак, відповідач нарахував та виплатив позивачу додаткову винагороду у розрахунку 100000 грн. на місяць виключно лише за період стаціонарного лікування позивача з 11.10.2022 року по лютий 2023 року включно. Відтак, не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ст. 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановлено судом згідно з матеріалами справи, позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 НГ України, що підтверджується наказом командира військовій частині НОМЕР_1 НГ України ( по стройовій частині ) від 30.03.2022 року №81 про зарахування позивача в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

11.10.2022 року позивач отримав поранення внаслідок бойового ураження з боку противника збройних сил російської федерації на території об`єкта «100 НГУ» поблизу н.п. Гуменне, під час обстрілу. ПМД на місці. Доставлений в Гайсинську ЦРЛ де виконано ПХО вогнепальних ран правого передпліччя. Санітарним транспортом доставлений у ВМКЦ ЦР, госпіталізований в травматологічне відділення для подальшого лікування.

Згідно з перевідним епікризом № 9597 з 11.10.2022 по 27.10.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні клініки ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця. Діагноз: вибухова травма (11.10.2022 ): акубаротравма у вигляді гострої двобічної приглуховатості, ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді астено вегетативного синдрому, вогнепальне сліпе осколкове поранення правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя, посттравматична невропатії правого ліктьового нерву. Переводиться для подальшого лікування у відділення медичної реабілітації та відновного лікування МВКЦ ЦР (а.с. 12).

В період з 28.10.2022 року по 18.06.2023 року позивач у зв`язку з отриманням вищезазначеного поранення, пов`язаного з захистом Батьківщин, постійно ( з урахуванням часу переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебував у відпустці для лікування після поранення, у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Зазначене підтверджується дослідженими судом доказами ( виписками із медичної карти стаціонарного хворого, перевідними епікризами, довідками військово - лікарських комісій, виписним епікризом ), а відповідні періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування після поранення, у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, детально описані судом вище.

Таким чином судом констатується, що позивач отримав вибухову травму тяжкого ступеню: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, вогнепальне сліпе осколкове поранення правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя, ліковане оперативно, у вигляді астеновегетативного синдрому, гострої двобічної приглухуватості, посттравматичної невропатії правого ліктьового нерву, з тимчасовим порушенням функції, що підтверджується довідками військово-лікарської комісії від 18.11.2022 №2321, від 10.01.2023 №24 та від 21.04.2023 №01-11/109. На підставі класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, згідно з наказом МОЗ України №370 від 04.07.2022 року травма відноситься до важких ( а.с. 9-11 ).

Разом з тим, судом встановлено, що в період з 11.10.2022 по 14 лютого 2023 року включно відповідач виплачував позивачу додаткову винагороду у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання тяжкого поранення в розмірі 100000 грн, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Наведене підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди із розрахунку 100000 гривень на місяць, а саме №344 від 13.12.2022, №14 від 18.01.2023, №47 від 28.02.2023 та №74 від 27.03.2023 року відповідно за періоди з 12 жовтня по 30 листопада 2022 року, з 01 по 31 грудня 2022 року, з 01 по 31 січня 2023 року та з 01 по 14 лютого 2023 року ( а.с. 48 51 ).

В той же час, згідно з довідкою про доходи № 72 від 24.07.2023 з березня 2023 року по червень 2023 року відповідачем здійснювалась виплата позивачу грошового забезпечення лише в сумі 21123 грн на місяць ( а.с. 30 ).

На звернення позивача до відповідача щодо донарахування додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн. за період з лютого 2023 по 18.06.2023 (по день закінчення стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я), листом від 27.07.2023 №50/08/33-1658 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , позивача повідомлено, що приписами абз. 4 п. 1 Постанови №168 визначено, що виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Відповідно до копії перевідного епікриза №1283 наданого ОСОБА_1 з 15.02.2023 по 20.03.2023 року останній знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні в гастроентерологічному відділенні з діагнозом: «розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно-депресивної симптоматики з інсомнією, асоційований зі стресом». Вибухова травма, отримана старшим солдатом ОСОБА_1 11.10.2022, пов`язана з вогнепальним сліпим осколковим пораненням правого передпліччя з наявністю металевого осколку в м`яких тканинах передпліччя (довідка ВЛК від 18.11.2022 №2321), що ніяк не пов`язано з лікуванням травми, отриманої в результаті захисту Батьківщини, тому збереження додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. з лютого 2023 року не передбачено. Також в листі зазначено, що для отримання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) необхідно звернутися до медичної установи, яка здійснювала евакуацію ОСОБА_1 під час отримання вибухової травми (11.10.2022 року), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 медичну допомогу останньому не надавала.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача щодо підстав невиплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000,00 грн. за період з 15 лютого 2023 по 18.06.2023, суд зазначає таке.

В контексті спірних правовідносин постанова КМУ №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до перевідного епікризу № 1102 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України встановлено, що позивач з 09.02.2023 року по 14.02.2023 року перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону України з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого хірургічно: ПХО вогнепальних ран правого передпліччя (11.10.2022 р.); повторним ПХО, монтажем VAC-системи, ушивання ран; невролгізм правого ліктьового нерву (07.12.2022р.) у вигляді після травматичної невропатії ліктьового, променевого нервів праворуч. 14.02.2023 позивач переведений в відділення медичної реабілітації та відновлювального лікування ВМКЦ ЦР (а.с. 16 ).

Згідно з перевідним епікризом № 1283 Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону позивач з 15.02.2023 по 20.03.2023 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні в гастроентерологічному відділенні клініки загальнотерапевтичної, клініці медичної реабілітації Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого оперативно; невроліз ліктьового нерву правого передпліччя, посттравматична невропатія правого ліктьового нерва.

Супутні захворювання: розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно депресивної симптоматики з іномнією, асоційований зі стресом. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки вперше виявлена. Пептична виразка цибулини дванадцятипалої кишки. Гострі ерозії шлунка та цибулини дванадцятипалої кишки. ГЕРХ без езофагіту. Для подальшого лікування позивач переводиться до клініки медичної реабілітації ( а.с. 17 ).

З аналогічними діагнозами ( основним та супутнім ) позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.03.2023 по 11.04.2023 у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування клініки медичної реабілітації та відновлювального лікування Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, а з 11.04.2023 по 13.04.2023 та з 14.04.2023 по 21.04.2023 в хірургічному відділенні та відділенні відновного лікування та реабілітації КНП "Вінницька міська клінічна лікарня № 1". На підставі ст. 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Рекомендовано оперативне втручання ( а.с. 18 22 ).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 360 від 21.04.2023 позивачу проведено медичний огляд ВЛК КНП «ВМКЛ 31» та встановлено причинний зв`язок поранення ( стан після вибухової травми (11.10.2022 р.) тяжкого ступеню), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи ІІ Розладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 22.04.2023 № 103 позивачу надано відпустку за станом здоров`я на тридцять календарних днів, з 22 квітня по 21 травня 2023 року, на підставі довідки військово-лікарської комісії № 360 комунального некомерційного підприємства "Вінницька міська клінічна лікарня № 1" № 01-11/109 від 21.04.2023.

З 24.04.2023 по 28.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в зв`язку з оперативним втручанням, через ускладнення ( парез м`язів кісті ) основного діагнозу: травма ЛН праворуч із розвитком посттравматичної нейропатії в ліктьовій ділянці праворуч, у зв`язку з отриманим пораненням 11.10.2022.

В подальшому позивач перебував на лікуванні в неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з 19.05.2023 по 23.05.2023, а з 24.05.2023 по 18.06.2023 на реабілітаційному лікуванні у відділенні медичної реабілітації та відновлювального лікування клініки медичної реабілітації та відновлювального лікування Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з основним діагнозом: стан після вибухової травми (11.10.2022), ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, вогнепального сліпого осколкового поранення правого передпліччя, лікованого хірургічно: ПХО вогнепальних ран правого передпліччя (11.10.2022 р.); повторним ПХО, монтажем VAC-системи, ушивання ран; невролгізм правого ліктьового нерву (07.12.2022р.), реінервації ліктьового нерву праворуч шляхом вшивання кінець в кінець (25.04.2023р.) AIN у вигляді післятравматичної невропатії ліктьового нерву праворуч, що підтверджується перевідним епікризом №3983 та виписним епікризом №4097 ( а.с.24 - 25 ).

Таким чином, суд констатує, що діагноз "розлад адаптації у вигляді змішаної тривожно депресивної симптоматики з іномнією, асоційований зі стресом" ( на якому наголошує відповідач у листі відмові ) був встановлений позивачу вже під час його перебування на стаціонарному обстеженні та лікуванні у Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону в період з 15.02.2023 по 20.03.2023 щодо основного захворювання (травми ) і такий діагноз не є основним діагнозом, а є лише виявленим супутнім захворюванням.

При цьому, 20.03.2023 року позивач був переведений для подальшого лікування до клініки медичної реабілітації теж щодо основного захворювання ( травми ), потім мав оперативне втручання через ускладнення основного діагнозу, після чого отримував відновлювальне лікування.

З наведеного слід дійти висновку, що, зокрема в період з 15.02.2023 по 18.06.2023, позивач перебував на стаціонарному лікуванні саме щодо основного діагнозу внаслідок отриманої травми 11.10.2022 року.

Таким чином в період з 15.02.2023 по 18.06.2023 щодо позивача наявні обидві вищезазначені обставин, зазначені у пункті 1 Постанови №168, тобто позивач у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Відтак, суд вважає необгрунтованими та безпідставними доводи представника відповідача, що позивач у спірний період перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні внаслідок іншого захворювання, не пов`язаного з пораненням 11.10.2022, що не охоплюється описаним у п. 1 Постанови №168 випадком для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язаних з захистом Батьківщини, а тому виплата додаткової винагороди 15.02.2023 була припинена.

Щодо посилань представника відповідача у листі - відповіді від 27.07.2023 №50/08/33-1658, що для отримання Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивачу необхідно звернутися до медичної установи, яка здійснювала евакуацію ОСОБА_1 під час отримання вибухової травми (11.10.2022 року), у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_1 медичну допомогу останньому не надавала, то суд такі твердження теж вважає необгрунтованими, оскільки підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Відтак, саме на командира військової частини НОМЕР_1 покладено обов`язок видати позивачу довідку про обставини травми на підставі відповідного наказу.

Більш того, суд зазначає, що за періоди 11.10.2022, з 12 жовтня по 30 листопада 2022 року, з 01 по 31 грудня 2022 року, з 01 по 31 січня 2023 року та з 01 по 14 лютого 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 щодо позивача видавались відповідні накази про виплату додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць, а саме №315 від 15.11.2022, №344 від 13.12.2022, 314 від 18.01.2023, №47 від 28.02.2023 та №74 від 27.03.2023 року ( а.с. 46 51 ).

Підставою для виплати в зазначених наказах вказано, зокрема копія витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000179 від 11.10.2022, № 0000177 від 10.10.2022, копія журналу бойових дій стрілецької роти з охорони об`єкта державного значення №100 1-го стрілецького батальйону, довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо ОСОБА_1 від 18.11.2022 № 232, виписка Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону МОУ ( АДРЕСА_1 ) щодо ОСОБА_1 від 27.10.2022 № 9597, виписка Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону МОУ (м. Вінниці) щодо ОСОБА_1 від 18.11.2022 № 10118.

Відтак, відповідачем фактично не заперечується право позивача на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 гривень на місяць відповідно до Постанови №168, а саме у зв`язку з отриманням позивачем поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини, що мало місце 11.10.2022 року.

Разом з тим, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 06 листопада 2023 року № 50/08/33-112 про розмір нарахованої та виплаченої додаткової винагороди передбаченої абз.5 п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду за жовтень 2022 рік в сумі 77419,35 грн (наказ від 15.11.2022 №315, від 13.12.2022 №344), за листопад 2022 рік в сумі 100000,00 грн (наказ від 13.12.2022 №344), за грудень 2022 рік в сумі 100 000,00 грн (наказ від 18.01.2023 №14), за січень 2023 року в сумі 100000,00 грн (наказ від 28.02.2023 №47), за лютий 2023 року в сумі 50000,00 грн (наказ від 27.03.2023 №74). Також в довідці зазначено, що з 15.02.2023 виплата додаткової винагороди припинена у зв`язку з зміною діагнозу, який не пов`язаний з отриманою травмою 11.10.2022 року (перевідний епікріз від 20.03.2023 №1283) ( а.с. 45 ).

Підсумовуючи суд наголошує, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі з розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 15.02.2023 року по 18 червня 2023, а тому дії відповідача щодо зменшення такої винагороди до 21123,00 грн. у відповідні періоди є протиправними.

Вирішуючи даний адміністративний позов, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Відтак, суд вважає за необхідне, керуючись вищенаведеними положеннями, вийти за межі заявлених позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, оскільки встановлені судом фактичні обставини та наявні в матеріалах справи докази свідчать, що право позивача на отримання додаткової винагороди було порушено з 15.02.2023 року, а не з 01.03.2023 року, як зазначається в позовній заяві.

При цьому враховується, що відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 15 лютого 2023 по 18 червня 2023 року включно, виходячи з її розміру 100000,00 грн на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані сторонами докази, з метою належного захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову відповідно до вищенаведених мотивів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, адже від його сплати позивача звільнено в силу Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити. Вийти за межі заявлених позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 15.02.2023 по 18.06.2023 виходячи з її розміру 100000,00 грн ( сто тисяч гривень ) на місяць.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 15.02.2023 по 18.06.2023 включно, виходячи з її розміру 100000,00 грн ( сто тисяч гривень ) на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна