Справа № 380/14567/25
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/14567/25 пров. № А/857/33796/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Державної інспекції архітектури та містобудування України, Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-БУД ПЛЮС» про визнання протиправними та скасування рішень, припинення права,

суддя(і) у І інстанції Гулик А.Г.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 24 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

16.07.2025 керівник Франківської окружної прокуратура м. Львова Львівської області (далі Прокурор) звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, у якому просив:

- визнати протиправним рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо надання дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ56 від 23.02.2024 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові»;

- скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ56 від 23.02.2024 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові», виданий замовнику будівництва Товариству з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-БУД ПЛЮС» (далі ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС») Державною інспекцією архітектури та містобудування України;

- припинити право ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» на виконання будівельних робіт з будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові», яке виникло на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ56 від 23.02.2024.

23.07.2025 до суду першої інстанції надійшла заява Прокурора про забезпечення позову шляхом накладення заборони здійснення будівельних робіт ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» на підставі дозволу на виконання будівельних робіт № ІУ56 від 23.02.2024 «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові», а також шляхом накладення заборони Державній інспекції архітектури та містобудування України прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачі сертифіката щодо об`єкта «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові», побудованого на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ56 від 23.02.2024.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не обґрунтовано у чому конкретно полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди права та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль, а також не надав жодних належних та допустимих доказів, якими б підтверджувалися такі обставини.

Окрім того, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення. У зв`язку з цим суд не може заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України прийняти в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт та видати сертифікат щодо об`єкта «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул.Червоній, 13 у м. Львові», оскільки відповідне рішення/дії не є предметом позову у справі.

У апеляційній скарзі Прокурор просив зазначену ухвалу суду першої інстанції від 24.07.2025 скасувати та задовольнити подане клопотання про забезпечення позову.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що будівництво за адресою: м. Львів, вул. Червона, 13 здійснюється в межах історичного ареалу м. Львова, на території буферної зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центра Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, та в Зоні регулювання забудови Р-18 для пам`яток національного та місцевого значення, що зафіксовано актами уповноваженого органу. Разом із тим, таке будівництво ведеться без отримання належних документів.

Оскільки продовження будівництва унеможливить відновлення попереднього стану території, то слід запровадити тимчасову заборони на таке будівництво.

У відзиві на апеляційну скаргу Прокурора ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення його позову.

Представник ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Додатково звертає увагу апеляційного суду на те, що провадження у справі № 380/14567/25 закрите ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 і Міністерство культури України на даний час не має заперечень стосовно науково-проектної документації товариства щодо будівництва на вул. Червоній,13 у м. Львові.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на такі міркування.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із приписами частини 2 статті 150 цього Кодексу забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть бути такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Зазначені підстави є оціночними і при надання їм відповідної оцінки суд у кожному конкретному випадку, виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, повинен встановити наявність хоча б одна з наведених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин та можливість застосуванням певного заходу забезпечення позову з точки зору співмірності із заявленими позовними вимогами та наслідками його вжиття для заінтересованих осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, суд має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Також суд має вказати у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Окрім того, суд має вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Подана заява про забезпечення позову мотивована тим, що 15.05.2024 Департаментом архітектури та розвитку Львівської обласної державної адміністрації проведено візуальне обстеження межі історичного ареалу м. Львова за адресою: м. Львів, вул. Червона, 13, про що складено акт від 15.05.2024.

У ході обстеження встановлено, що на земельній ділянці облаштовано будівельний майданчик, територія огороджена парканом, розміщені побутові та технологічні приміщення будівельників та охорони. Зафіксовано наявність будівельних механізмів та проведення земляних робіт. На огорожі будівельного майданчика знаходиться паспорт об`єкта з інформацією про замовника будівництва ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС», який виконує «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією зі знесенням існуючих будівель та споруд на вул. Червоній, 13 у м. Львові (коригування)», генерального підрядника - ПП «ВІР-ЗАХІД ПЛЮС» та інформація про дозвіл Державної інспекції архітектури та містобудування України на виконання будівельних робіт - №ІУ56 від 23.02.2024.

Однак замовник будівництва ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» виконує вказане будівництво без отримання погодження і дозволу центрального органу охорони культурної спадщини, що є порушенням пункту 14 частини 2 статті 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Скаржник звертає увагу на те, що будівництво здійснюється в межах історичного ареалу м. Львова, на території буферної зони об`єкта «Архітектурний ансамбль історичного центра Львова», включеного до Списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, та в Зоні регулювання забудови Р-18 для пам`яток національного та місцевого значення, що зафіксовано актами уповноваженого органу.

При цьому ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС» було повідомлено про наявність в його діях порушення, однак продовжує будівництво без отримання належних дозвільних документів.

Оскільки продовження будівництва унеможливить відновлення попереднього стану території, що свідчить про ризик настання істотної шкоди та унеможливлення ефективного виконання рішення суду в майбутньому, просить запровадити тимчасову заборону на будівництво, що є законним, легітимним та пропорційним втручанням у право власності, необхідним для захисту публічного інтересу.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що Прокурор в апеляційній скарзі зазначає про негативний вплив будівництва, що проводиться ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС», на об`єкти культурної спадщини, однак при цьому він не наводить жодних конкретних об`єктів культурної спадщини, які можуть постраждати від такого будівництва, та не зазначає конкретно, у чому полягає ймовірний негативний вплив такого будівництва.

При цьому у ході апеляційного розгляду учасниками справи визнавалося те, що зведення вказаного будинку фактично завершено, а відтак забезпечення позову у запропонований спосіб кардинально не вплине на можливість виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що на тепер провадження у справі №380/14567/25 за вказаним позовом Прокурора закрито ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2025.

Окрім того Міністерство культури України листом від 18.11.2025 № 11/113/684-25 повідомило ТОВ «ТИТАН-БУД ПЛЮС», що погоджує науково-проектну документацію у сфері культурної спадщини товариства щодо будівництва на вул. Червоній, 13 у м. Львові.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 312, 313, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №380/14567/25 про відмову у забезпеченні позову без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич
Постанова у повному обсязі складена 24 листопада 2025 року.