Справа № 520/30087/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 листопада 2025 року Справа № 520/30087/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Садова М.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у не знятті арешту невизначеного майна, все майно, реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 о 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ ( державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 та арешту нерухомого майна (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 5616890, зареєстрованого 06.09.2007 0 16:35:53 реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (кол. Перша Харківська ДНК) на підставі Постанови б/н, від 31.05.2001 відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району на нерухоме майно ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 (архівний номер: 2906588HARKOV1, архівна дата 05.07.2001, дата виникнення 05.07.2001 № реєстра 15231, внутр. № 56013F2628F22E314232).

- зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, який був накладений на невизначене майно, все майно, реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 о 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ (державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, який був накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 5616890, зареєстрованого 06.09.2007 о 16:35:53 реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори (кол. Перша Харківська ДНК) на підставі Постанови, б/н, від 31.05.2001 відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району, м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 174, кв.59, корп.6 (архівний номер: 2906588HARKOVI, архівна дата 05.07.2001, дата виникнення 05.07.2001 № реєстра 15231, внутр. № 56013F2628F22E314232).

Наявність спірних обтяжень перешкоджає позивачці реалізувати право володіння, користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, а оскільки в позасудовому порядку відсутня можливість його припинення, то позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вважаю, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно із п. 4 ст. 4 Закону №1952 державній реєстрації підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, зокрема, заборона відчуження та/або користування, арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України від 21.04.1999р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у ст. 40 Закону №1404, відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що предметом спору є спірне обтяження, яке наявне у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно позивачки.

Арешт реєстраційний номер обтяження 8577393, зареєстрований 25.03.2009 0 12:48:38 реєстратором Харківської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, АА 937569, 25.03.2009 Червонозаводський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ ( державний виконавець Ярошенко К.В.) на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Арешт (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 5616890, зареєстрованого 06.09.2007 0 16:35:53 реєстратором Першої Харківської міської державної нотаріальної контори ( кол. Перша Харківська ДНК) на підставі Постанови, б/н, від 31.05.2001 відділу державної виконавчої служби Червонозаводського району на нерухоме майно ОСОБА_1 , м. Харків, пр. Гагаріна, буд. 174, кв.59, корп.6 (архівний номер: 2906588HARKOVI, aрхівна дата 05.07.2001, дата виникнення 05.07.2001 № реєстра 15231, внутр. № 56013F2628F22E314232) у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що підставою наявності спірних обтяжень є арешт, накладений постановами державного виконавця від 2009 та 2001 років.

Натомість на теперішній час відповідні виконавчі провадження обліковується завершеним та строк зберігання таких закінчений, але будь-яка інформація щодо підстав його завершення відсутня, як і відсутні облікові документи та матеріали виконавчого провадження, а у органу державної виконавчої служби відсутні будь-які відомості про наявність невиконаних зобов`язань та відомості, які обґрунтовують необхідність збереження спірного обтяження, що повністю визнається відповідачем.

При цьому, суд звертає увагу, що спірні обтяження були зареєстровані понад 15 років.

В той же час наявність обтяження у вигляді арешту всього нерухомого майна на переконання позивача позбавляє можливості реалізувати свої права власника щодо належного їй на праві власності нерухомого майна, про що вказано у адміністративному позові, а отже вважає, що її право є порушеним та підлягає захисту шляхом зняття арешту.

Разом з тим, суд бере до уваги, що в даному випадку з позовом про зняття арешту звертається фізична особа, яка вочевидь була стороною виконавчого провадження боржником. За загальним правилом відповідачем у справах за позовами про зняття арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)).

Окремо суд бере до уваги, що відсутність матеріалів виконавчого провадження та облікових відомостей про виконавче провадження в межах якого було застосоване спірне обтяження, по суті унеможливлює оспорити правомірність дій виконавця в частині незняття арешту, оскільки аналіз змісту нормативно-правового регулювання питань щодо зняття арешту при завершенні виконавчого провадження свідчить, що закон лише у конкретно визначених випадках наділяє державного виконавця повноваженнями щодо зняття арешту (ч. 8 ст. 26, ч. 4 ст. 35, ч. 3 ст. 37, ч. 1 ст. 40, ч. 7 ст. 61 Закону №606), а в усіх інших випадках такий арешт знімається на підставі рішення суду.

У постанові від 22.01.2020 у справі № 340/25/19 за позовом фізичної особи до органу державної виконавчої служби про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту з майна та зобов`язання зняти арешт Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

В даному випадку позивачкою не оспорюється правомірність дій чи бездіяльність державного виконавця з накладення арешту на все майно, а заявлено вимогу про усунення обмежень права позивачка на реалізацію її прав власника щодо належного їй нерухомого майна через наявність спірного обтяження з підстав відсутності необхідності у його подальшому збереженні шляхом зняття арешту.

Таким чином з огляду на характер та обставини спірних правовідносин, а також обраний позивачем спосіб захисту, приходжу висновку, що позовні вимоги є спором про право цивільне (речове право), а не публічно-правовим спором щодо законності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а відтак даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене вище, спір за своєю правовою природою не пов`язаний із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, тобто, не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже позовні вимоги стосується захисту цивільного права позивача права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним майном, набуття права власності, про що вказано у позові.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене приходжу переконання про те, що поданий позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити та роз`яснити ОСОБА_1 звернутися з метою захисту права власності чи іншого речового права до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 170, 248, 256, 287, 293, 295 КАС України,

п о с т а н о в и в:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд вказаного позову віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена та підписана суддею 24.11.2025.

Суддя М. І. Садова