Справа № 340/4648/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4648/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Казанчук Г.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу (у порядку спрощеного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника Піцика Андрія Валерійовича, звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.05.2025 №02 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1980, а саме: з 04.09.2003 по 30.03.2012; з 02.04.2012 по 23.03.2022, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення згідно висновків суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та встановлено процесуальний строк для подання відзиву на позов.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 04.03.2025 року № 02 (за принципом екстериторіальності) відмовлено у призначенні пенсії через не зарахування до страхового стажу періодів роботи у РФ, оскільки з 19 червня 2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим, стаж роботи зараховується по 31.12.1991. Вказане рішення, представник позивача вважає протиправним, а позбавлення права на призначення пенсії за віком буде неправомірним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу першого Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі відповідач 1, а.с.25-28) поданий відзив на позов, яким заперечувались позовні вимоги. Зазначено про те, страховий стаж позивача становить 25 років 08 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача у РФ з 04.09.2003 по 30.031.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022, з огляду на те, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року припинила свою дію для України 19.06.2023.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 2, а.с.35-38) також поданий відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги, оскільки за розглядом заяви позивача рішення від 23.05.2025 № 02 про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято ГУ ПФУ в Запорізькій області, а тому не є належним відповідачем. ГУ ПФУ в Кіровоградській області не несе відповідальності за рішення та дії інших територіальних органів пенсійного фонду.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 16.05.2025 року.

За результатами розгляду заяви рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.05.2025 за №02 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , оскільки страховий стаж позивача становить 25 років 8 місяців 1 день, при необхідних згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 30 років стажу. За результатами розгляду доданих позивачем до заяви документів, до страхового стажу останнього, не зараховано період роботи у російській федерації згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1980 року з 04.09.2003 по 30.03.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022, оскільки з 19.06.2023 року для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, у зв`язку з чим, стаж роботи зараховується по 31.12.1991 (надалі спірне рішення, а.с.17).

Отже правомірність та законність спірного рішення та зобов`язання призначити пенсію за віком є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

На час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 61 рік 11 місяців 1 день, тобто вона досягла пенсійного віку.

За змістом спірного рішення позивач має страховий стаж роботи 25 років 08 місяців 01 день та відсутній необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове пенсійне страхування''.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що ''пенсія за віком'' - це свого роду ''державний депозит'' (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок - №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України ''Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року'', відповідно до якого зупинене у відносинах, зокрема, з Російською Федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України в м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах віл 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року.

Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу''.

Пунктом 22 Порядку № 637 визначено, що стаж роботи громадян України за її межами підтверджується документами, легалізованими відповідно до законодавства (крім роботи на території колишнього СРСР і держав, з якими колишнім СРСР було укладено угоди про соціальне забезпечення, до укладення відповідних двосторонніх угод).

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, можливо прийти до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-ХІІ, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Позивач до заяви про призначення пенсії долучила, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 від 01.09.1980 року (а.с.8-11) у якій наявні усі необхідні записи, які підтверджуються її роботу.

Відповідачем не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи у Російській Федерації з 04.09.2003 по 30.03.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022, що підтверджується записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки для України Угода СНД припинила свою дію 19.06.2023 року.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, зокрема, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифіковану Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Казахстан.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Статтею 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328) передбачено вихід України з цієї Угоди, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України з 19.06.2023 року.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення, яким відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів її роботи з 04.09.2003 по 30.03.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022, оскільки під час роботи позивача в Російській Федерації вказана Угода була обов`язкова для України як держави-учасниці.

Натомість, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 04 лютого 2023 р. № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймаються на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи зазначене вище, на момент набуття страхового стажу між державами Україна та Російської Федерації діяла Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, а тому набутий стаж позивачем слід зарахувати до її страхового стажу.

Відтак, суд робить дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.05.2025 року № 02.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 16.05.2025 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності розглянути ГУ ПФУ в Запорізькій області та за розглядом якої прийнято рішення від 23.05.2025 № 02 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Отже, безпосередній розгляд матеріалів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії та прийняття акту владно-розпорядчого характеру (результат) у формі рішення здійснило ГУ ПФУ в Запорізькій області, а не ГУ ПФУ в Кіровоградській області.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі № 160/2743/21 після прийняття рішення за результатами розгляду звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності цього суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення не може бути предметом окремого позову.

Отже належним відповідачем є така особа, яка не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача та за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Відтак належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного правовідношення, про те ГУ ПФУ в Кіровоградській області є самостійною юридичною особою та не несе відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність інших територіальних органів Пенсійного фонду, а тому не є належним відповідачем у даній справі.

Публічно-правовий спір між ГУ ПФУ в Кіровоградській області та позивачем відсутній, що виключає цей орган обов`язок відновлювати порушене право позивача. У зв`язку з чим, у задоволенні позовної вимоги до ГУ ПФУ в Кіровоградській області слід відмовити.

Водночас, саме по собі скасування спірного рішення не віднове порушеного права позивача, а тому належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 16.05.2025 року із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 04.09.2003 по 30.03.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022.

Так, як на переконання суду, відновнення порушеного права позивача стосовно не зарахування спірних періодів навчання позивача може бути відновлено шляхом зарахування таких періодів до страхового стажу, водночас вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії є передчасною позовною вимогою, оскільки саме до повноважень відповідача належить дискреція щодо обрахунку страхового стажу та вирішення питання про призначення пенсії.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при з частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому вказану суму слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 9, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 255, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005; ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.05.2025 №02 про відмову ОСОБА_1 у призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2025 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу періоди роботи з 04.09.2003 по 30.03.2012 та з 02.04.2012 по 23.03.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК