Справа № 340/7425/25
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 листопада 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7425/25

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Черниш О.А.

розглянула матеріали адміністративного позову

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ ВП 43995486)

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , через представника Ільєнка Є.М., за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, у якому просить:

- визнати протиправною відмову, викладену в листі Головного управління ДПС у Кіровоградській області №12895/6/11-28-11-31 від 02.09.2025 року, про залишення без розгляду її заяви від 25.08.2025 року про звільнення та виплату вихідної допомоги в порядку ч.3 ст.86 Закону України "Про державну службу", ч.3 ст.38 та ст.44 КЗпП України;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Кіровоградській області звільнити, винести наказ про звільнення її з посади головного державного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Кіровоградській області з 28.08.2025 року ч.3 ст. 86 Закону України "Про державну службу", ч.3 ст.38 та ст.44 КЗпП України;

- стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на її користь середній заробіток за затримку виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 року по справі №340/228/25 в розмірі 279701, 40 грн. та до дати ухвалення рішення по справі;

- стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на її користь вихідну допомогу при звільненні в розмірі 139 788 грн.;

- стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 28.08.2025 року до 06.10.2025 року в розмірі 84 758 грн. та до дати ухвалення рішення по справі;

- стягнути з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на її користь відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 13 200 грн.

Ухвалою судді від 04.11.2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що вона подана без додержання вимог, установлених частиною 6 статті 161 КАС України, та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Представник позивачки 14.11.2025 року подав заяву, в якій вказав, що з огляду на норму частини 2 статті 233 КЗпП України строк звернення до суду, який обчислюється з дня вручення наказу про звільнення, не пропущений. Зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, не обмежується будь-яким строком. Посилався на введення воєнного стану на території України, перебування позивачки на лікуванні, постійні дослідження стану її здоров`я, наявність повітряних тривог, відключення світла, як на поважні причини для поновлення строку звернення до суду.

Статтею 122 КАС України установлені строки звернення до адміністративного суду та передбачено таке:

1. Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

5. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині 2 статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України, і цей строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 05.02.2020 року у справі №9901/425/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Цей спір стосується проходження позивачкою публічної служби в органах податкової служби.

ОСОБА_1 у позовній заяві оскаржує рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області про залишення без розгляду її заяви від 28.08.2025 року про звільнення за власним бажанням з посади головного державного інспектора Світловодської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Кіровоградській області. Про це рішення позивачку повідомлено у відповіді ГУ ДПС у Кіровоградській області №12895/6/11-28-11-31 від 02.09.2025 року, яку вона отримала поштою 15.09.2025 року.

Позивачка просить суд визнати це рішення протиправним. Ця позовна вимога є основною, а інші вимоги - про зобов`язання відповідача звільнити її зі служби та стягнення з відповідача на її користь коштів є похідними від неї.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 3 статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного суб`єкта владних повноважень щодо неї.

Право на звернення до суду з позовом виникає, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Поважними причинами для поновлення строку на подання адміністративного позову визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При вирішенні питання про поновлення строку в межах кожної конкретної справи суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які вона вчиняла, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що про спірне рішення відповідача позивачка дізналася 15.09.2025 року. Отже з цього дня розпочався перебіг місячного строку звернення до суду, який закінчився 15.10.2025 року. У цей строк позивачка повинна була вчинити дії, пов`язані з підготовкою позовної заяви, та подати її до суду.

Цей позов поданий до суду 30.10.2025 року з пропуском місячного строку, установленого частиною 5 статті 122 КАС України, для оскарження такого рішення та похідних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дій та про стягнення коштів.

Посилання представника позивачки на норму частини 2 статті 233 КЗпП України суд відхиляє, оскільки у цій справі не оскаржується рішення відповідача про звільнення позивачки з роботи.

У заяві від 14.11.2025 року про поновлення строку звернення до суду представник позивачки посилався на перебування ОСОБА_1 на лікуванні та долучив її медичну документацію: результати обстежень, медичних досліджень, консультативні висновки лікарів, направлення на лікування, а також виписку із медичної картки амбулаторного хворого №4489, видану 07.11.2025 року лікарем ОСОБА_2 медичного центру ФОП ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_1 знаходилася на інтенсивному медикаментозному лікуванні з 14.10.2025 року по 07.11.2025 року та за станом здоров`я потребує проведення лікування в домашніх умовах.

Суд зазначає, що перебування особи на амбулаторному режимі лікування, на відміну від стаціонарного лікування, яке здійснюється з поміщенням пацієнта в лікарню, саме по собі не свідчить про об`єктивну неможливість реалізації права на звернення до суду з позовом та не створює перешкод для своєчасного подання позовної заяви з метою захисту порушених прав.

Вказаний висновок відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 року (справа №815/1175/17), від 20.02.2020 року (справа №560/3070/19), від 26.03.2020 року (справа №805/2688/18-а), від 21.08.2021 року (справа №520/17941/2020) щодо критеріїв оцінки поважності пропуску строку звернення до суду у зв`язку із перебуванням особи на лікуванні.

У спірних правовідносинах перебування позивачки на медикаментозному лікуванні з 14.10.2025 року по 07.11.2025 року не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки вона не довела, що стан її здоров`я виключав можливість здійснення процесуальних дій упродовж усього строку.

До того ж, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачці надає професійну правову допомогу адвокат Ільєнок Є.М., з яким ОСОБА_1 13.01.2025 року уклала договір про надання правничої допомоги. Саме адвокат, діючи на підставі цього договору та ордеру від 02.10.2025 року, підготував та подав позовну заяву до суду через свій електронний кабінет. Тож відвідування позивачкою у жовтні 2025 року лікувальних закладів з метою обстеження стану здоров`я жодним чином не впливало на можливість своєчасного звернення до суду, оскільки подання позову не потребувало її безпосередньої участі, а всі процесуальні дії здійснював її уповноважений представник - адвокат.

Позивачка та її представник не навели поважних обставин, у зв`язку з якими вони зволікали із поданням цього позову до суду до 30.10.2025 року.

Суд зазначає, що повітряні тривоги, відключення електроенергії та інші загальновідомі прояви воєнного стану не є автоматично поважними причинами пропуску строку звернення до суду. Позивачка та її представник не довели, що між цими подіями та пропуском строку звернення до суду є безпосередній та прямий причинний зв`язок.

Суд вважає, що наведені у заяві від 14.11.2025 року аргументи не є переконливими свідченнями того, що позивачка та її представник не мали реальної, об`єктивної можливості вчинити активні дії щодо звернення до суду з цим позовом у встановлений законом місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд прийшов до висновку, що оскільки позивачка пропустила строк звернення до адміністративного суду з позовом, а причини, наведені у заяві про поновлення строку, не є поважними, тому позовну заяву слід повернути згідно з ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Для повернення судового збору, сплаченого за подання цього позову, позивачці слід звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, суддя -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ