Справа № 240/34951/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/34951/23

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 30.11.2023 про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 08.02.2021 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 за територіальним походженням на підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України»;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області видати ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України на час дії військового стану на території України і один рік після закінчення дії військового стану з одночасним продовженням дії зобов`язання припинити іноземне громадянство на той самий строк.

Обгрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що будучи громадянкою російської федерації, з 2014 року постійно проживає в Україні. Відповідно до довідки «адресный листок убытия, приложение 2 к инструкции форма №7» від 18.07.2013 року позивач знята з реєстраційного обліку в російській федерації з 20.07.2013. 14.04.2014 ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання в Україні, що підтверджується відміткою в паспорті російської федерації. 08.04.2021 позивачем на підставі рішення управління Державної міграційної служби в Житомирській області від 08.02.2021 було отримано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного рішення підписано зобов`язання припинити іноземне громадянство, а саме: громадянство російської федерації до 08.02.2023. У зв`язку з невиконанням вказаного зобов`язання, рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 08.02.2021 скасовано рішення від 30.11.2023 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 . Про вказану обставину позивачу стала відомо з листа Богунського відділу УДМС у Житомирській області 02.12.2023 №1836-712/1836-1-23. 14.12.2023 позивачем була отримана довідка про припинення громадянства України від 30.11.2023 року. Позивач наголошує, що вказане зобов`язання не виконано з незалежних від неї, а тому звернулася до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві та просить суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням того, що ОСОБА_1 на період виконання зобов`язання про припинення громадянства РФ (протягом двох років з моменту набуття громадянства України (08.02.2021 - рішення про оформлення набуття громадянства України по 08.02.2023)), була зареєстрована на території України, тому відповідно до законодавства рф та наданих роз`яснень посольства рф в Україні від 18.02.2020 №963 щодо порядку виходу з громадянства рф, ОСОБА_1 , як особа, яка проживає на території іноземної держави, повинна була подати заяву про вихід з громадянства рф, встановленого зразка, саме до посольства рф в Україні за місцем постійного проживання. Термін розгляду такої заяви складає півроку і за результатами її розгляду видається довідка, яка підтверджує дозвіл про вихід з російського громадянства. Таке звернення ОСОБА_1 мала здійснити особисто, відразу після отримання рішення про оформлення набуття громадянства України й отримати необхідний документ. Проте, ані доказів звернення до посольства рф, ані результатів такого звернення Позивачем ні до УДМС, ні до суду не надано. Системним аналізом наданих документів, як письмових доказів, не підтверджується, що ОСОБА_1 здійснювала у встановленому порядку подання заяви, встановленого зразка, до посольства рф, зважаючи на реєстрацію постійного місця проживання в Україні, і отримання, як результат, відповідної довідки із посольства рф. Крім того, припинення діяльності ні УДМС, ні посольства рф під час впровадженого карантину в Україні не відбувалося.

На підставі викладеного, вважає, що позивачем не виконано зобов`язання щодо виходу із громадянства іноземної держави (протягом майже 1 року і 1 місяця (до встановлення в Україні воєнного стану), навіть не розпочато процедуру виходу із громадянства рф), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, з 2014 року постійно проживає в Україні.

Відповідно до довідки «адресный листок убытия, приложение 2 к инструкции форма №7» від 18.07.2013 року позивач знята з реєстраційного обліку в російській федерації з 20.07.2013.

14.04.2014 ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання в Україні, що підтверджується відміткою в паспорті російської федерації.

08.04.2021 позивачем на підставі рішення управління Державної міграційної служби в Житомирській області від 08.02.2021 було отримано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 .

Відповідно до вказаного рішення підписано зобов`язання припинити іноземне громадянство, а саме: громадянство російської федерації до 08.02.2023. У зв`язку з невиконанням вказаного зобов`язання, рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 08.02.2021 скасовано рішення від 30.11.2023 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 . Про вказану обставину позивачу стала відомо з листа Богунського відділу УДМС у Житомирській області 02.12.2023 №1836-712/1836-1-23.

14.12.2023 позивачем була отримана довідка про припинення громадянства України від 30.11.2023.

Позивач наголошує, що вказане зобов`язання не виконано з незалежних від неї обставин.

У зв`язку з тим, що позивач позбавлена дозволу на імміграцію в Україну, посвідки на постійне проживання в Україні та позбавлена тимчасового посвідчення громадянина України, позивач просить захисту своїх прав шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, з урахуванням фактичних обставин справи та норм матеріального права, суд зазначає наступне.

Положенням про Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 №28 (у редакції наказу ДМС від 07.05.2021 №70) (далі - Положення) визначено, що основними завданнями УДМС як органу державної влади є, зокрема: реалізація на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно із пунктом 7 Положення УДМС здійснює свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні підрозділи. При цьому, УДМС та його територіальні підрозділи у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства внутрішніх справ та ДМС, а також цим Положенням та іншими актами законодавства (п.2 Положення), що узгоджується із нормами частини другої ст.19 Конституції України.

З матеріалів справи слівдує, що 16.10.2020 через Богунський районний відділ у м. Житомирі УДМС (надалі - Богунський відділ, територіальний підрозділ) із заявою №265 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (форма 8) звернулася громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Мурманськ, рф.

Заявником разом із заявою були подані наступні документи: копії паспорта, свідоцтва про народження заявника, посвідки на постійне проживання, витяга з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження її батька - ОСОБА_2 , зобов`язання припинити іноземне громадянство (форма 10).

Водночас за змістом заяви ОСОБА_1 повідомлено про підстави втрати громадянства України на підставі статті 21 Закону України «Про громадянство України».

Разом з цим, 16.10.2020 ОСОБА_1 зобов`язалася протягом двох років з моменту набуття нею громадянства України припинити громадянство (підданство) російської федерації і подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства), виданий уповноваженим на те органом тієї держави.

Після проведених перевірок наданих відомостей щодо заявниці, погодження матеріалів справи з галузевим Департаментом ДМС, клопотання ОСОБА_1 про оформлення набуття громадянства задоволено.

Рішенням УДМС від 08.02.2021 оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 .

29.03.2021 ОСОБА_1 отримала довідку №70 про реєстрацію особи громадянином України (форма 44), яка стала підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.

Вказана довідка містила застереження наступного змісту: Особам, які набули громадянства України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом України "Про громадянство України" порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

06.04.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою-анкетою про оформлення тимчасового посвідчення громадянина України (за формою, затвердженою наказом МВС, МЗС ВІД 25.12.2003 №1598/260). За змістом заяви заявник також ознайомилася із інформацією, що відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про громадянство України", іноземець, який набув громадянство України і не подав у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 8, пунктом 2 частини другої статті 9 та частиною другою статті 10 цього Закону, документ про припинення іноземного громадянства або декларацію про відмову від нього, втрачає громадянство України.

08.04.2021 ОСОБА_1 оформлено та видано тимчасове посвідчення громадянина України строком дії до 08.02.2023, яке вона отримала 23.04.2021, про що свідчить розписка. У змісті розписки ОСОБА_1 особисто роз`яснено, що «відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття особою громадянства України буде скасовано, якщо на протязі двох років, з моменту набуття нею громадянства України, вона не подасть документ про припинення іноземного громадянства або у випадках визначених законодавством - декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Зазначене тимчасове посвідчення після закінчення терміну підлягає поверненню до органу видачі тимчасового посвідчення».

08.02.2023 за закінченням дворічного строку, наданого для виконання зобов`язання, і не поданням ОСОБА_1 документа про припинення іноземного громадянства, виданим уповноваженим на те органом тієї держави, 21.04.2023 Богунським відділом у м.Житомирі УДМС підготовлено та направлено для розгляду до УДМС у Житомирській області і прийняття відповідного рішення Подання №141 (форма 41) про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно ОСОБА_1 з матеріалами, що стосуються скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, серед яких: довідка (форма 42) про наявність підстав для скасування рішення про оформлення (арк.40 копії справи), а саме, що ОСОБА_1 не виконала подане відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

За результатами розгляду матеріалів УДМС у Житомирській області прийнято 30.11.2023 рішення про скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 08.02.2021 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство) - російської федерації.

В свою чергу, скасування вищевказаного рішення та закінчення терміну дії тимчасового посвідчення громадянина України тягнуть за собою такі наслідки як визнання документа недійсним.

01.12.2023 до територіального підрозділу направлено повідомлення із роз`ясненням алгоритму дій та довідку (форма 47) про припинення громадянства України №141 від 30.11.2023 на ім`я ОСОБА_1 .

02.12.2023 позивачу у письмовій формі повідомлено про прийняте рішення з роз`ясненням необхідності вилучення тимчасового посвідчення та запрошено до підрозділу для отримання інформації щодо подальшого перебування на території України.

Позивач з`явилася до підрозділу та 13.12.2023 у неї вилучено тимчасове посвідчення громадянина України і нею отримано довідку про припинення громадянства України.

Щодо процедури виходу із громадянства рф, то в зв`язку з виникненням деяких питань щодо процедури виходу з громадянства рф 02.01.2020 УДМС у Житомирській області направлявся запит до консульського відділу Посольства РФ в Україні щодо надання роз`яснення підстав та порядку припинення громадянства рф.

11.03.2020 до УДМС надійшло роз`яснення наступного змісту (мовою оригіналу) «В соответствии с ч.1 ст. 19 Закона «О гражданстве Российской Федерации Выход из гражданства Российской Федерации лица, проживающего на территории Российской Федерации, осуществляется на основании добровольного волеизъявления такого лица в общем порядке, за исключением случаев, предусмотренных статьей 20 , что предусматривает подачу заявления о выходе из российского гражданства в территориальные органы МВД России по месту проживания заявителя. ...срок рассмотрения заявления составляет до 1 года решение о прекращении российского гражданства в общем порядке принимает президент Российской Федерации. По итогам рассмотрения издается соответствующий Указ Президента о прекращении гражданства РФ.

В соответствии с ч. 2 ст. 19 Закона Выход из гражданства Российской Федерации лица, проживающего на территории иностранного государства, осуществляется на основании добровольного волеизъявления такого лица в упрощенном порядке, за исключением случаев, предусмотренных статьей 20.., предусматривает подачу заявления о выходе из российского гражданства в консульское загранучреджение РФ в стране постоянного проживания заявителя. ...срок рассмотрения такого заявления составляет до полугола. ...По итогам рассмотрения заявителю выдается справка подтверждающая разрешение выйтииз российского гражданства...... сведения о принадлежности лица к гражданству Российской Федерации относятся к категории конфиденциальной информации и могут обрабатываться ... только с согласия субъекта персональныхданных...».

Окрім того, відповідачем досліджувалося нормативне урегулювання питання виходу з громадянства рф та встановлено наступне.

По перше, прийняття оскаржуваного рішення обумовлене не наданням Позивачем доказів, як до УДМС, так і до суду, факту подання заяви до посольства рф в Україні (на час його функціонування в Україні) про вихід з громадянства рф за встановленою процедурою, передбаченою Положенням про порядок розгляду питань громадянства рф, затвердженим указом президента рф від 14.11.2002 №1325 (далі - положення рф), прийнятого на виконання федерального закону від 31.05.2002 №62-ФЗ «Про громадянство російської федерації» (далі - федеральний закон).

Стаття 19 цього Закону визначає (мовою оригіналу) 1. Выход из гражданства Российской Федерации лица, проживающего на территории Российской Федерации, осуществляется на основании добровольного волеизъявления такого лица в общем порядке, за исключением случаев, предусмотренных статьей 20 («Основание отказа в выходе из гражданства Российской Федерации») настоящего Федерального закона.

2. Выход из гражданства Российской Федерации лица, проживающего на территории иностранного государства, осуществляется на основании добровольного волеизъявления такого лица в упрощенном порядке, за исключением случаев, предусмотренных статьей 20 настоящего Федерального закона.

3. Выход из гражданства Российской Федерации ребенка, один из родителей которого имеет гражданство Российской Федерации, а другой родитель является иностранным гражданином либо единственный родитель которого является иностранным гражданином, осуществляется в упрощенном порядке по заявлению обоих родителей либо по заявлению единственного родителя.

Вищевказаним положенням рф затверджений Додаток №5 «Заява» встановленого зразка, яку заявник мав подати до територіального органу МВС рф або дипломатичного представництва рф, у даному випадку посольства російської федерації в Україні. У такій заяві має відобразитися всі відповіді на питання, які викладені у змісті заяви, крім того, до заяви мають подаватися підтверджуючі документи щодо викладеної інформації.

Також у заяві міститься відповідне застереження особі, що за подання особою недостовірної інформації, рішення про вихід з громадянства рф підлягає скасуванню.

Вказана заява має подаватися особисто, оскільки підписання заяви здійснюється в присутності цієї особи та дійсність підпису заявника підтверджується посадовими особами посольства, ними ж перевіряється вірність заповнення заяви і наявність необхідних документів. Разом з тим, згідно із законодавством рф, у разі подачі заяви не особисто, дійсність підпису заявника засвідчується нотаріально.

Зазначене вказує на те, що заява з питань виходу з громадянства рф не може бути довільної форми, та тим більше надіслана електронною поштою.

По-друге, так як ОСОБА_1 після оформлення дозволу на імміграцію та отримання посвідки на постійне проживання зареєструвала своє місце проживання в Україні з 14.04.2014 у АДРЕСА_1 , де була зареєстрованою на час оформлення набуття громадянства України, заява про вихід з іноземного громадянства мала подаватися до посольства рф в Україні, де б вона мала перебувати на консульському обліку.

Крім цього, позивачем додано до матеріалів адміністративної справи копію «адресного листка убытия» згідно якого вбачається, що вона виписана 20.07.2013.

Отож, ОСОБА_1 на період виконання зобов`язання про припинення громадянства рф (протягом двох років з моменту набуття громадянства України (08.02.2021 - рішення про оформлення набуття громадянства України по 08.02.2023)), була зареєстрована на території України, тому відповідно до законодавства рф та наданих роз`яснень посольства рф в Україні від 18.02.2020 вих.№963 щодо порядку виходу з громадянства рф, ОСОБА_1 , як особа, яка проживає на території іноземної держави, повинна була подати заяву про вихід з громадянства рф, встановленого зразка, саме до посольства рф в Україні за місцем постійного проживання. Термін розгляду такої заяви складає півроку і за результатами її розгляду видається довідка, яка підтверджує дозвіл про вихід з російського громадянства.

Таке звернення ОСОБА_1 мала здійснити особисто, відразу після отримання рішення про оформлення набуття громадянства України й отримати необхідний документ. Проте, ані доказів звернення до посольства рф, ані результатів такого звернення позивачем ні до відповідача, ні до суду не надано.

Отже, з наданих документів, як письмових доказів, , що ОСОБА_1 здійснювала у встановленому порядку подання заяви, встановленого зразка, до посольства рф, зважаючи на реєстрацію постійного місця проживання в Україні, і отримання, як результат, відповідної довідки із посольства рф.

Крім того, припинення діяльності ні УДМС, ні посольства рф під час впровадженого карантину в Україні не відбувалося.

Враховуючи вищевикладене, Позивач проявила власну бездіяльність щодо виконання взятого зобов`язання щодо виходу із громадянства іноземної держави (протягом майже 1 року і 1 місяця (до встановлення в Україні воєнного стану) навіть не розпочала процедуру виходу із громадянства рф).

Посилання у позові, процитоване її представником нормами законодавства, щодо не виконання зобов`язання з незалежних від Позивачки причин є необґрунтованим, оскільки законодавством теж визначена певна процедура доведення таких причин із наданням і поданням документів, а саме поданням декларації, за встановленою формою, та доказів звернень позивачки. Запровадження воєнного стану в Україні автоматично не встановлює існування незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-Ш (далі - Закон).

З метою організації виконання Закону України "Про громадянство України" Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок-215).

Відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 №360, наказом МВС України від 16.08.2012 № 715 затвердженні зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення

Відповідно до дефініцій, які містить частина перша статті 1 Закону, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 6 Закону закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, що громадянство України набувається за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону (в редакції чинній на час подання заяви про набуття громадянства) передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 рокуна території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України, або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (ч.1 статті 8 Закону).

Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (ч.5 статті 8 Закону).

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (визначення у частині першій статті 1 Закону).

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (визначення у частині першій статті 1 Закону).

Положеннями частини 1 статті 21 Закону (редакція на час прийняття рішення) визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Стаття 24 Закону визначає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства (нині ДМС), здійснює повноваження щодо: скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону (п.5 ч.1). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, передбачені цим Законом, стосовно громадян України, які проживають на території України, а також іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України (ч.4).

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України, визначено Порядком-215.

Так, згідно із пунктом 26 Порядку-215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку передбачено:

а) заява про набуття громадянства України за територіальним походженням;

б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм);

в) один із таких документів, серед яких (для іноземців):

- зобов"язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України.

(Примітка: частиною 2 статті 6 федерального закону від 31.05.2002 N 62-ФЗ «Про громадянство російської федерації» визначено, що «Приобретение гражданином российской федерации иного гражданства не влечет за собой прекращение гражданства российской федерации» (мовою оригіналу). Також відсутня будь-яка діюча угода між Україною і російською федерацією про спрощену процедуру набуття громадянства громадянами цих країн, що вказує на неможливість автоматичного припинення громадянства.)

Отже, відповідно до матеріалів справи про набуття громадянства України ОСОБА_1 датою набуття громадянства України іноземцем є 08 лютого 2021 року, відповідно ОСОБА_1 повинна була протягом двох років з моменту набуття громадянства України виконати взяте на себе зобов`язання щодо припинення громадянства російської федерації з наданням документа про припинення громадянства російської федерації до територіального підрозділу УДМС у Житомирській області до 08 лютого 2023 року.

Проте, у визначений законодавцем строк позивачем не надано документ про припинення громадянства рф, встановлений цієї держави нормативними актами, а зазначені нею незалежні причини відсутні у встановленому Законом «Про громадянство України» вичерпному переліку незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Крім того, позивач жодного доказу щодо звернення до посольства російської федерації в Україні не надала.

Враховуючи, що взяте особисте зобов`язання іноземка не виконала, тому відповідно до п.88 Порядку-215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами ДМС підрозділом підготовлені такі документи:

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України. дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пункт 96 Порядку-215 вказує, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.

Відповідно до п.97 Порядку-215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.

Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормами статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право, охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір по суті вимог, суд має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, позивач самостійно не виконала ні вимог законодавства, ні взятих нею зобов`язань, не розпочала процедури виходу із іноземного громадянства, не подала жодних заяв, що спростовує її доводи про порушення її прав, а, відтак, не потребує їх відновлення, оскільки позивач залишається перебувати у статусі іноземця - громадянина російської федерації, що виключає ризик отримання статусу безгромадянства, і жодних доказів щодо припинення правового зв`язку з російською федерацією ні до Відповідача, ні до суду нею не надано.

В свою чергу, перебування іноземців на території України врегульовується положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Щодо виникнення перешкод у реалізації позивачем взятого зобов`язання щодо припинення іноземного громадянства, які не залежали від самого позивача, слід зазначити таке.

Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про громадянство України" незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Тобто, невидача документа про припинення іноземного громадянства у встановлений законодавством іноземної держави термін могла б мати місце лише після звернення особи з відповідним клопотанням до уповноважених органів іноземної держави.

Натомість, позивач клопотання про припинення іноземного громадянства за зразком, встановленим законодавством рф, у встановлений з 08.02.2021 дворічний термін не подавала, що вказує на відсутність у позивача незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного законодавства.

Питання застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №280/7910/20, де судом звертається увага позивача на те, що якщо він і вважав наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, то повинен був у будь-який спосіб повідомити про це відповідача. (Вказана норма та правова позиція були також застосовані та враховані при розгляді адміністративної справи №240/16104/22 у подібних правовідносинах).

Однак, будь-які повідомлення (клопотання, заяви) відсутні як у позивача, так і у відповідача.

Отже, в зв`язку з невиконанням позивачем у дворічний термін, а саме до 08.02.2023, зобов`язання щодо припинення громадянства рф, відповідачем у повній відповідності до вимог законодавства про громадянство прийнято рішення про скасування рішення УДМС в Житомирській області від 08.02.2021 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачу.

Отже, на думку суду, відповідач діяв відповідно до норм ст. 19 Конституції України, лише на підставі приписів ст. 1 та ст. 21 Закону України "Про громадянства України", в межах повноважень, встановлених ст. 24 вказаного закону та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у своїй діяльності керувався законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства внутрішніх справ України та ДМС, зокрема: Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 №215.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про оформлення припинення громадянства безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України на час дії військового стану на території України і один рік після закінчення дії військового стану з одночасним продовженням дії зобов`язання припинити іноземне громадянство на той самий строк, суд зазначає, що така вимога не узгоджуються з вимогами законодавства України, оскільки відсутнє нормативно-правове врегулювання правовідносин, пов`язаних із повторною видачею тимчасового посвідчення громадянина України і продовження дії зобов`язання припинення іноземного громадянства, у тому числі і під час запровадження в Україні правового режиму воєнного стану.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області (вул. Пушкінська, 44, м. Житомир, 10002, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 листопада 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович