Справа № 160/12963/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат,
06.05.2025 Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позову зазначає, що підставою звернення до суду стало дострокове розірвання контракту через недисциплінованість відповідача, що обумовлює обов`язок відшкодування останнім витрат на його утримання у вищому навчальному закладі у зв`язку з припиненням відносин публічної служби. Стверджує, що підписом відповідача підтверджується погодження між сторонами суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Національній академії, та визнання необхідності відшкодування вказаних коштів.
08.05.2025 судом на виконання вимоги ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо підтвердження місця реєстрації ОСОБА_1 .
08.05.2025 судом отримано відповідь на запит №1363028, у якій зазначено адресу місця реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).
Копія ухвали від 08.05.2025 направлена на зареєстровану адресу відповідача: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена ОСОБА_1 22.05.2025, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією роздруківки з сайту Укрпошти.
Оскільки до матеріалів справи долучені всі необхідні документи та судом вжиті всі необхідні заходи з метою повідомлення учасників справи про розгляд справи, суд перейшов до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Наказом начальника Національної академії від 28.09.2024 №95-КС (по особовому складу) ОСОБА_1 було зараховано на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та прийнято на військову службу (навчання) та призначено курсантом факультету бойового застосування військ.
Наказом начальника Національної академії від 28.09.2024 №351 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення.
28.09.2024 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
Згідно з пунктом 1 вказаного контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки; відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
27.03.2025 начальником 12 начального курсу факультету бойового застосування військ подано рапорт про відрахування старшого солдата ОСОБА_1 , курсанта 115-МП навчальної групи 12 навчального курсу факультету бойового застосування військ з числа курсантів через недисциплінованість та дострокове розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) відповідно до частини 11 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу і п.п. 3,8 розділу ІІ Особливостей відрахування, поновлення та переведення курсантів, слухачів, ад?юнктів закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та наукових установ у системі Міністерства оборони України затвердженого наказом Міністерства оборони України №877 від 31.12.2024, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.02.2025 за №21743623.
З метою об?єктивного з?ясування ставлення солдата ОСОБА_1 до подальшого проходження служби (навчання), з ним проведено відповідні бесіди: начальником навчального курсу факультету бойового застосування військ Національної академії; ТВО начальника факультету бойового застосування військ Національної академії; начальником Національної академії сухопутних військ.
Вищезазначене підтверджується відповідними аркушами бесіди, з якими солдат ОСОБА_1 ознайомився під особистий підпис.
Відповідно до витягу з протоколу Вченої ради факультету бойового застосування військ Національної академії від 27.03.2025 №10 ухвалено рішення клопотати перед вченою радою Національної академії про відрахування солдата ОСОБА_1 через недисциплінованість.
Засіданням Вченої ради Національної академії від 31.03.2025 №12 за результатами голосування ухвалено рішення клопотати перед начальником Національної академії про відрахування солдата ОСОБА_1 через недисциплінованість.
Наказом начальника Національної академії від 02.04.2025 №18-КС (по особовому складу) із солдатом ОСОБА_1 відповідно до ч. 11 ст. 25 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» та пунктів 3, 8 розділу ІІ Особливостей 877, достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, відраховано його з числа курсантів першого курсу через недисциплінованість, звільнено з займаної посади, визначено вважати таким, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Доказів ознайомлення ОСОБА_1 з довідкою-розрахунком №22 від 04.04.2025 позивачем не надано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Суспільні відносини з приводу проходження громадянами України військової служби, у тому числі і під час навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до положень ч. 6 ст. 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 3 ст. 24 Закону №2232-XII).
Частиною 1 ст. 25 Закону №2232-XII визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Згідно з ч. 5 ст. 25 Закону №2232-XII з громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.
Частиною 10 ст. 25 Закону №2232-XII установлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок №964).
Відповідно до пункту 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг.
Порядок розрахунку витрат встановлюється Міноборони та центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти.
Витрати відшкодовуються в повному розмірі:
курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк базової військової служби до вступу в заклад фахової передвищої військової освіти, вищий військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ закладу вищої освіти, а також курсантами жіночої статі - за весь період навчання;
курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк базової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк;
особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (10 років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д, е, з, и пункту 1, підпунктів д, е, ж, з пункту 2 і підпункту в пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, - за весь період навчання (п. 4 Порядку №964).
Пунктом 6 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
На виконання вимог пункту 3 Порядку №964 наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №419/831/240/605/537/219/534).
За змістом пункту 2.1. Порядку №419/831/240/605/537/219/534, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі (далі ВНЗ), а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання.
Порядок нарахування витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах залежить від того підпадає курсант під дію пункту 5 чи пункту 6 Порядку № 964.
Відповідно до пункту 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534 у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.
Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу ВНЗ.
У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.
Отже, у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки, передбачені чинним законодавством України та контрактом. В разі дострокового розірвання контракту курсант зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Судом встановлено, що 28.09.2024 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.
Вказаний Контракт було розірвано 02.04.2025 у зв`язку з відрахуванням позивача через недисциплінованість.
Пунктом 1 Контракту передбачено, що відповідач зобов?язувався, зокрема, сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов?язки; відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов?язані із його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Обставини справи свідчать, що згідно з власноруч підписаного відповідачем контракту про проходження військової служби (навчання), позивач добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через недисциплінованість.
Водночас, враховуючи приписи ч. 10 ст. 25 Закону №2232-XII та пункт 6 Порядку №964, право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду.
При цьому слід враховувати, що у разі дострокового розірвання контракту, саме вищий навчальний заклад здійснює розрахунок фактичних витрат за видами забезпечення відповідно до правил пунктів 2.1, 2.3 Порядку №419/831/240/605/537/219/534, про що складає відповідні довідки-розрахунки, а також зазначає суму відшкодування у наказі про звільнення курсанта.
Відтак, враховуючи наведене нормативне регулювання, правильне вирішення спору у справі залежить від того, чи було відповідача ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку №964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.
Саме з відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Отож, із цільового тлумачення наведених правових норм слідує, що у вимірі спірних правовідносин позивач був зобов`язаний здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, останній може звернутися до суду.
Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 06.04.2023 у справі №400/4280/20, яка за правилами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
- речове забезпечення 0,00 грн відповідно до наданого розрахунку;
- медичне забезпечення 204,00 грн відповідно до наданого розрахунку;
- оплата транспортних послуг 0,00 грн відповідно до наданого розрахунку.
Вказана сума зазначена позивачем у наказі начальника Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 04.04.2025 №105 та у поданих розрахунках.
Разом з тим, дослідивши наявну в матеріалах справи копію довідки-розрахунку №22 від 04.04.2025, судом встановлено, що остання не містить особистого підпису відповідача.
Верховний Суд неодноразово, вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, доходив висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.
Як зазначалось вище, пунктом 6 Порядку №964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
За таких обставин, суд робить висновок, що право на звернення суб`єкта владних повноважень до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів може були реалізоване лише після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат на навчання.
Відтак, відсутність вказаних доказів дає підстави для висновку, що відповідачу не запропоновано у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення у даній справі, відтак у позивача не виникало права на звернення із даним спором до суду, оскільки ним не виконано вимоги Порядку №964.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.08.2022 у справі №480/8200/20, які враховуються судом відповідно до положень ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до положень ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Водночас, суд звертає увагу позивача на те, що зазначенні висновки суду не є перешкодою для реалізації позивачем свого права на звернення до суду у випадку, якщо ним буде додержано наведені приписи чинного законодавства України.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський