Справа № 440/12129/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12129/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2024 №5.

Позовні вимоги вмотивовані протиправністю винесеного спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки фактична перевірка була здійснена перевіряючими без попередження та надання направлень на перевірку, а також зі здійсненням контрольної закупки, у ході якої порушень встановлено не було. РРО був запрограмований, опломбований, включений, використаний, чек видано. Перервіряючі за наслідками проведеної перевірки склали акт, у якому зафіксували допущення позивачем 12.02.2024 та 22.12.2023 порушень пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", при цьому, жодних документів на підтвердження цього ні до акта, ні позивачу не надали. У наказі на перевірку №1719-П прізвищ працівників ДПС не зазначено. Спірне ППР прийняте лише на підставі акта перевірки від 18.06.2024 з ігноруванням правил статей 17, 49, 112 ПК України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення від оплати судових витрат відмовлено. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху.

23.10.2024 позивач усунув недоліки позовної заяви у частині сплати судового збору. Водночас, повторно надав не підписаний примірник позовної заяви для відповідача.

Ухвалою суду від 04.11.2024 продовжено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 15.10.2024, до десяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

07.11.2024 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/12129/24, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 54-65/, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Свою позицію мотивує тим, що перед початком фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки від 17.06.2024 №3042, №3043, службові посвідчення та копію наказу про проведення фактичної перевірки, про що зроблено відповідні відмітки у направленнях. Зі змісту наказу про проведення перевірки вбачається як правова підстава призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України), так і фактична здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. Тобто, за доводами відповідача, наказ від 17.06.2024 №1719-П про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постановах від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23. Результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 оформлено актом від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 , згідно з висновком якого встановлено порушення: пунктів 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з формуванням та видачею фіскальних чеків встановленої форми та змісту на загальну суму - 32,00 грн (без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серії та номеру); пункту 11 статті 3 ЗУ №265/95-ВР, а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункової операції через програмний реєстратор розрахункових операцій з використання режиму програмування найменування товарів (для підакцизних товарів), із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів. При цьому до акта фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 долучено електронні копії фіскальних чеків (фіскальний чек № 2 від 12.02.2024 та фіскальний чек № 4 від 22.12.2024), які є витягами почекової інформації бази даних СОД РРО та які підтверджують проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій з формуванням та видачею фіскальних чеків не встановленої форми та змісту, у яких відсутній обов`язковий реквізит, а саме: відсутнє цифрове значення марки акцизного податку (серія та номер); без зазначення коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД.

У додаткових поясненнях у справі, що надійшли до суду 09.12.2024 /а.с. 89-90/, позивач наполягав на тому, що 25.07.2024 Ленінський районний суд м. Полтави закрив адмінпровадження за відсутністю в діях позивача складу правопорушення, зазначивши при цьому про відсутність будь-яких доказів вчинення таких порушень.

Ухвалою суду від 09.12.2024 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Полтавській області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи відмовлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ГУ ДПС у Полтавській області від 17.06.2024 №1719-п "Про проведення фактичної перевірки" з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напої, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі - ПК України) наказано провести з 18.06.2024 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності: павільйону " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 13.07.2023 по дату закінчення перевірки у встановленому Податковий кодексом України порядку /а.с. 73/.

17.06.2024 за підписом в.о. начальника ГУ ДПС у Полтавській області А. Рябкової оформлені направлення на перевірку №3042 та №3043 /а.с. 71-72/.

Перед початком фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення фактичної перевірки від 17.06.2024 №3042, №3043, а також останньому вручено копію наказу про призначення фактичної перевірки від 17.06.2024, про що зроблені відповідні відмітки з підписом позивача у направленнях /а.с. 71-72/.

Результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 оформлені актом від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 /а.с. 11/, згідно з висновками якого встановлено порушення останнім:

- пунктів 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі ЗУ №265/95-ВР), а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з формуванням та видачею фіскальних чеків встановленої форми та змісту на загальну суму - 32,00 грн (без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серії та номеру);

- пункту 11 статті 3 ЗУ №265/95-ВР, а саме: суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункової операції через програмний реєстратор розрахункових операцій з використання режиму програмування найменування товарів (для підакцизних товарів), із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 , відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України зареєстрований ГУ ДПС у Полтавській області не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки - 19.06.2024 та отриманий ФОП ОСОБА_1 в день його складення.

Позивач підписав акт фактичної перевірки від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 без будь-яких зауважень, про що свідчить пункт 4.1 акта фактичної перевірки.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №5 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5132,00 грн /а.с. 80-81/.

Указане ППР було направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 та вручено останньому 10.07.2024, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 82/.

У результаті оскарження позивачем ППР в адміністративному порядку рішенням ДПС України від 27.09.2024 №29191/6/99-00-06-03-02-06 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 № 5 без змін /а.с. 83-87/.

Не погодившись із винесеним ГУ ДПС у Полтавській області податковим повідомленням-рішенням від 05.07.2024 №5 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд дійшов таких висновків.

Щодо підстав проведення фактичної перевірки, суд зазначає таке.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України, у силу підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5).

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Водночас, у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача наказ Головного управління ДПС у Полтавській області від 17.06.2024 №1719-п визначає підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напої, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) пункту 80.2 статті 80, пункт 82.3 статті 82 Податкового кодексу України /а.с. 73/.

У наказі зазначено, що фактична перевірка призначена з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У даному випадку, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками).

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що перед початком фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення фактичної перевірки від 17.06.2024 №3042, №3043, а також останньому вручено копію наказу про призначення фактичної перевірки від 17.06.2024, про що зроблені відповідні відмітки з підписом позивача у направленнях /а.с. 71-72/.

Таким чином, твердження позивача про те, що фактична перевірка була здійснена перевіряючими без попередження та надання направлень на перевірку, спростовується вищенаведеним.

Посилання ж позивача на те, що під час проведення фактичної перевірки перевіряючими була здійснена контрольна закупка, у ході якої порушень не встановлено, є безпідставними, оскільки у спірному випадку висновки контролюючого органу щодо встановлених порушень базувалися на інформації з системи обліку даних РРО.

Так, відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 62.1 статті 62 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; 62.1.5. обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу.

Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій (пункт 71.1 статті 71 Податкового кодексу України).

За приписами пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується, зокрема, інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: про фінансово - господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів. Для цілей цього підпункту терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Аналогічне правозастосування викладене у постановах Верховного Суду від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23 та від 20.03.2025 у справі №560/2984/24.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач під час проведення фактичної перевірки позивача мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО.

Отже, відповідачем не здійснено порушень процедури проведення фактичної перевірки, а доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними нормами законодавства України.

Щодо встановлених порушень пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі ЗУ №265/95-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Відповідальність за вказані порушення передбачена пунктом 1 статті 17 ЗУ №265/95-ВР, згідно з яким за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Форма та зміст фіскального касового чека на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, встановлені Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 08.06.2021 №329) (далі - Положення №13).

Вимогами Положення №13 зазначено, що обов`язковими реквізитами фіскального чека, зокрема, є: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9) (пункт 2 розділу ІІ Положення №13).

У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (пункт 3 розділу І Положення №13).

Так, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 , перевіряючими з податкової інформації, яка міститься в СОД РРО, встановлено, що суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій за 12.02.2024 (фіскальний чек №2) зі створенням у паперовій та/або електронній формі та надання особам, які отримують товар, розрахункового документа встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, а саме: фіскальний чек не містить обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серії із чотирьох літер та шестизначного номеру) на загальну суму 32,00 грн.

Зазначене свідчить про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пунктів 1, 2 статті 3 ЗУ №265/95-ВР.

Як наслідок за вказане порушення до ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно до пункту 1 статті 17 ЗУ №265/95-ВР у розмірі 100% (32,00 х 100% = 32,00 грн).

При формуванні вищевказаних висновків судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.09.2024 у справі №280/6832/23, згідно з якою відповідно до частини першою статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350. Згідно з пунктом 2 розділу 2 Положення №13 визначено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги), який повинен містити, в тому числі: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9). Пунктом 3 розділу І Положення №13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення.

Водночас, згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформульованою в постанові від 02.02.2023 у справі №500/6845/21, відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Стосовно висновку перевіряючих в акті фактичної перевірки про проведення позивачем розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування товарів (для підакцизних товарів), із зазначенням коду товарної під категорії згідно з УКТ ЗЕД, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 11 статті 3 ЗУ №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Відповідальність за це порушення передбачена пунктом 7 статті 17 ЗУ №265/95-ВР, згідно з яким за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах - триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Так, під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 , встановлено, що суб`єктом господарювання не забезпечено проведення розрахункової операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями, а саме: 22.12.2023 реалізовано жерстяну банку пива "Полтавського "Альт Мюллер" (міст. 0,5 л) за ціною 24,00 грн (фіскальний чек №4 від 22.12.2023), без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів (вірний код УКТ ЗЕД: ), що підтверджується електронною копією розрахункового документа, поданого до контролюючого органу по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Зазначене свідчить про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 11 статті 3 ЗУ №265/95-ВР.

Як наслідок за вказане порушення до ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції у відповідності до пункту 7 статті 17 ЗУ №265/95-ВР у розмірі 5100,00 грн.

Суд зауважує, що до акта фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 18.06.2024 №8654/16/31/РРО/ НОМЕР_1 , а також до матеріалів цієї справи, долучено електронні копії фіскальних чеків (фіскальний чек №2 від 12.02.2024 /а.с. 69/ та фіскальний чек №4 від 22.12.2023 /а.с. 70/), які є витягами почекової інформації бази даних СОД РРО, та які підтверджують проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій з формуванням та видачею фіскальних чеків не встановленої форми та змісту, а саме, в них відсутній обов`язковий реквізит: цифрове значення марки акцизного податку (серія та номер); зазначення коду товарної під категорії згідно УКТ ЗЕД.

Таким чином, посилання позивача на відсутність будь-яких документів, що підтверджують фактичне допущення позивачем 12.02.2024 та 22.12.2023 порушень пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні.

Щодо доводів позивача про те, що 25.07.2024 Ленінський районний суд м. Полтави закрив адмінпровадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, зазначивши при цьому про відсутність будь-яких доказів вчинення вищевказаних порушень, то суд зазначає, що за приписами частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Слід відмітити, що у постанові Ленінського районного суду м. Полтави від 25.07.2024 у справі №553/2053/24 не зазначено про встановлення судом факту недопущення ОСОБА_1 порушень пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а лише вказано про недолучення до протоколу про адміністративне правопорушення доказів допущення таких порушень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Таким чином, надана судом при розгляді справи №553/2053/24 оцінка факту ненадання доказів допущення порушень не є обов`язковою для суду під час розгляду цієї справи №440/12129/24, у ході якої відповідні докази допущення порушень були надані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Суд також враховує, що за приписами статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Водночас, адміністративна та фінансова відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, хоча іноді фінансові санкції можуть застосовуватися в рамках адміністративної відповідальності. Основна відмінність полягає в тому, що адміністративна відповідальність настає за вчинення адміністративного правопорушення (проступку) і має на меті покарання за порушення суспільних норм. Фінансова ж відповідальність застосовується за порушення фінансового законодавства, наприклад, податкових норм, і передбачає застосування фінансових санкцій, таких як штрафи та пеня, до порушника.

Отже, у спірному випадку суд не вважає, що приймаючи стосовно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення та стосовно останнього, як фізичної особи-підприємця, оскаржуване ППР, мало місце подвійне притягнення позивача до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №5 прийняте на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та обґрунтовано.

Таким чином, адміністративний задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.С. Канигіна