Справа № 160/30737/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
24.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем було допущено стосовно нього протиправну бездіяльність. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали від 27.10.2025 вважається врученою відповідачу у день її постановлення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
10.11.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Також представником відповідача зазначено, що відповідач діяв у відповідності до норм діючого законодавства, а отже не допустив порушення прав позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 проходив безперервну військову службу починаючи з 19.10.2017.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 27.01.2023 по 03.03.2025, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .
Відповідно до первинної медичної карти (форма 100) від 20.01.2024 позивач отримав поранення.
Відповідно до довідки про обставини травми №179 від 01.02.2024 ОСОБА_1 20 січня 2024 року отримав поранення внаслідок артилерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Архангельське, Покровського району, Донецької області. Діагноз: вогнепальне осколкове сліпе поранення правої виличної ділянки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення верхньої третини правого плеча з пошкодженням судинно-нервового пучка, множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення правої половини грудної клітки, правого стегна та гомілки, вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівої гомілки з масивним дефектом м`яких тканин, переломом кісток гомілки та пошкодженням судин та нервів, геморагічний шок 3 ступеню.
Вважати, що поранення, старшого солдата ОСОБА_1 отримано під час проходження військової служби та пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, пов`язане із захистом Батьківщини, під час відсічі збройної агресії російської федерації проти України, під час виконання бойового завдання внаслідок артилерійського обстрілу противником в районі населеного пункту Архангельське, Покровського району, Донецької області.
Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1128 позивач в період з 21.01.2024 по 26.01.2024 перебував на лікуванні.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1811 позивач в період з 26.01.2024 по 26.02.2024 перебував на лікуванні.
Відповідно до епікризу №45 позивач в період з 26.02.2024 по 19.03.2024 перебував на лікуванні.
Згідно довідки ВЛК №4014 від 01.08.2024 поранення позивача ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки від 17.10.2024 №2919-Д позивач перебував на лікуванні в період з 19.03.2024 по 17.10.2024.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №120 від 04.02.2025 позивач перебував на лікуванні в період з 21.01.2024 по 26.01.2024 в КП «Дніпропетровська ОКЛ ім. Пирогова ДОР.
З 26.01.2024 по 26.02.2024 позивач перебував на лікуванні в «КМКЛШІМД».
З 26.02.2024 по 19.03.2024 позивач перебував на лікуванні в ВМКЦ ЦР.
3 19.03.2024 по 08.06.2024 позивач перебував на лікуванні в ДНІ ЦЕР «Галичина».
3 09.06.2024 по 30.06.2024 позивач перебував на лікуванні в реабілітаційному закладі (Естонія).
3 04.07.2024 по теперішній час позивач перебуває на лікуванні у ДНПЦКР «Галичина».
Позивач неодноразово усно та письмово, з рапортами, звертався до відповідача щодо проведення нарахування та виплати вказаних виплат, однак відповідачем відповіді не надано.
Вважаючи, таку бездіяльність відповідача щодо не проведення вищевказаних виплат протиправною, у зв`язку з чим порушені права та інтереси, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Абзацом сьомим пункту 1-1 постанови №168, встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі.
Зазначений абзац в редакції Постанови КМ №1001 від 15.09.2023 застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.
Відповідно до абзацу двадцять дев`ятого п.2 розділу XXXIV Наказу №260, який застосовується з 01.06.2023 згідно Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023, передбачено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі.
Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні). Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п. 9 розділу XXXIV Наказу № 260).
З аналізу наведеної норми Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до п. 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 саме в розумінні «Обмежено придатний до військової служби» одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі.
Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, це непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах .
Одночасно з постановою про обмежену придатність до військової служби ВЛК приймає постанову про придатність до військової служби за військовою спеціальністю. Обмежена придатність визнається і Військовою частиною НОМЕР_1 та Генеральним штабом Збройних Сил України, так як позивача було звільнено у відставку за підпунктом "б" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із непридатністю до військової служби. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , визнаний відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії непридатним до військової служби у зв`язку з травмою пов`язаною із захистом Батьківщини, та зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 .
Стосовно позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , пов`язаної з ненарахуванням та невиплатою ОСОБА_1 окладу за військовим званням, надбавку за вислугу років за період з січня 2025 року по 03.03.2025 суд зазначає таке.
Матеріали справи містять інформаційну довідку про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати, в тому числі додаткова грошова винагорода згідно ПКМУ від 28.02.2022 №168, складена стосовно позивача за період проходження служби в Військовій частині НОМЕР_1 з якої вбачається, що оклад за військове звання позивача у спірний для позивача період відповідачем було виплачено.
Представником відповідача під час розгляду справи не було надано до суду доказів правомірності невиплати позивачу надбавки за вислугу років, що свідчить про допущення останнім протиправної бездіяльності в цій частині.
В той же час позивачем не було надано до суду доказів допущення відповідачем протиправної бездіяльності стосовно виплати окладу за військове звання та надбавки за вислугу років в іншій частині.
З огляду на викладене вище, слід дійти висновку про те, що задля належного захисту порушених прав позивача наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу надбавку за вислугу років.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез