Справа № 160/21817/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/21817/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який під час розрахунку сум компенсації на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 не врахував кожен місяць існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №160/21817/24 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який під час розрахунку сум компенсації на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 не врахував кожен місяць існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн.

29 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який під час розрахунку сум компенсації на виконання рішення суду від 12.12.2024 у справі №160/21817/24 не врахував кожен місяць існування як заборгованості у сумі 96941,71 грн, так і заборгованості у сумі 104979,88 грн;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду від 12.12.2024 у справі №160/21817/24 здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, починаючи розрахунок з січня 2016 року, а також здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 104979,88 грн, починаючи розрахунок з липня 2019 року.

Заява обґрунтована тим, що відповідач до цього часу при здійсненні розрахунку компенсації не врахував кожен місяць існування заборгованості та не ставить у залежність компенсацію втрати частини доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти рішення, яким задовольнити вимоги заяви відповідно до статті 383 КАС України.

В доводах апеляційної скарги вказує, що за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у справі №804/204/5754/17 відповідач був зобов`язаний перерахувати пенсію та виплатити різницю (борг) між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016. Наданим відповідачем «Розрахунком сум» за кожен місяць окремо, які підлягали доплаті, за рішенням суду у справі №804/204/5754/17, також підтверджується факт того, що різниця (борг) між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії виникла (виник) ще у січні 2016 року (зазначений «Розрахунок сум» долучено до цієї справи №160/21817/24 разом із позовною заявою). Тобто борг у справі №804/204/5754/17 виник ще з січня 2016 року, а не з 01.08.2019 (як безпідставно розрахував Відповідач, оскільки він взяв показники, починаючи саме з 01.08.2019). За рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 у справі №160/7318/20 відповідач був зобов`язаний перерахувати пенсію та виплатити різницю (борг) між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії, починаючи з 08.07.2019. Наданим відповідачем «Розрахунком сум» за кожен місяць окремо, які підлягали доплаті, за рішенням суду у справі №160/7318/20, також підтверджується факт того, що різниця (борг) між сумами належної пенсії і фактично виплаченої пенсії виникла (виник) ще у липні 2019 року (зазначений «Розрахунок сум» долучено до цієї справи №160/21817/24 разом із позовною заявою). Тобто борг у справі №160/7318/20 виник ще з липня 2019 року, а не з 01.11.2020 (як безпідставно розрахував відповідач, оскільки пенсійний фонд взяв показники, починаючи саме з 01.11.2020). Отже, відповідач під час виконання рішення суду від 12.12.2024 у справі №160/21817/24 так і не врахував кожен місяць існування заборгованостей, оскільки, розраховуючи суми компенсації при виконанні цього рішення суду, не взяв до уваги усі необхідні місяці, а саме: період з січня 2016 року до 01.08.2019 - щодо боргу у сумі 96941,71 грн, який виник на підставі рішення суду у справі №804/204/5754/17, період з липня 2019 року до 01.11.2020 - щодо боргу у сумі 104979,88 грн, який виник на підставі рішення суду у справі №160/7318/20.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина 2 статті 372 КАС України).

Розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, який його ухвалив.

Форми судового контролю за виконанням судового рішення встановлені приписами статей 382, 383 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом (частина 3 статті 383 КАС України).

Отже, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

В ході розгляду поданої позивачем заяви встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі №160/21817/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, який під час розрахунку сум компенсації на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 не врахував кожен місяць існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22 здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн.

Водночас, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 по справі № 160/13498/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати на виконання рішення судів у справах № 804/204/5754/17 та № 160/7318/20 на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати».

Представник головного управління Пенсійного фонду України надала додаткові пояснення стосовно заяви позивача, де зазначила, що «Реєстр судових рішень» картки по адміністративним справам № 804/204/5754/17 та № 160/7318/20 закрито, в частині виплати означених вище сум доплати виконані в повному обсязі.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 по справі № 160/13498/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати на виконання рішення судів у справах № 804/204/5754/17 та № 160/7318/20 на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати».

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2022 по справі № 160/13498/22 нараховано компенсацію на рішення суду від 06.06.2019 у справі № 804/204/5754/17 в розмірі 44255,49 грн за період з 01.08.2019 по 31.10.2022 (у порядку черговості виплачено в листопаді 2022 року) та на рішення суду від 24.09.2020 у справі № 160/7318/20 в розмірі 46596,94 грн за період з 01.11.2020 по 28.02.2023.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом (абзац 2 пункту 4 Порядку № 159).

Із системного аналізу наведених вище приписів слідує, що компенсація втрати частини доходів обчислюється з моменту невиплати грошового доходу по день фактичної її виплати; проте, інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться.

Натомість, відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції вдався до оцінки обставин, що стосуються виплати заборгованості позивачу сум компенсації, що утворилися за наслідками виконання рішення судів у справах № 804/204/5754/17 та № 160/7318/20, при цьому жодної оцінки доводам позивача щодо виконання відповідачем рішення у даній справі № 160/21817/24, яким зобов`язано, зокрема Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату сум компенсації з урахуванням кожного місяця існування заборгованості у сумі 96941,71 грн, а також заборгованості у сумі 104979,88 грн. на виконання рішення суду від 11.11.2022 у справі №160/13498/22, суд першої інстанції не надав.

Тому перевірка обставин, що стосуються здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сум компенсації позивачу в меншому розмірі у даній справі, на чому наполягає позивач, може бути предметом розгляду під час вирішення заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, помилковими та передчасними.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви позивача, дійшов помилкових висновків, зроблених без належної перевірки обставин, що мають значення для правильного вирішення порушеного позивачем питання, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 311, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 липня 2025 року скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров