Справа № 120/15326/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 листопада 2025 р. Справа № 120/15326/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050)

Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Свободи, 120, м. Ямпіль, Вінницька обл., 24500)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 05.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків шляхом подання належно оформленої позовної заяви, в якій вказати найменування належного відповідача за його позовом та конкретизувати свої позовні вимоги. Якщо позивач вважає, що відповідачами є обидва суб`єкти владних повноважень, йому слід вказати позовні вимоги до кожного із цих відповідачів окремо.

17.11.2025 за вх.№72279/25 до суду від позивача надійшла заява, в якій вказує, що належним відповідачем, на його думку, в даній справі може бути або безпосередньо начальник Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Денис Олініченко або Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Відтак, позивач просить суд визначити, встановити та замінити неналежного відповідача у справі. В залежності від того, кого суд конкретно визначить належним відповідачем позивач заявляє та уточнює вимоги таким чином:

- визнати протиправною бездіяльність (дії) начальника Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції Дениса Олініченка, що полягає у порушенні законодавства про інформацію та законних прав і інтересів ОСОБА_2 Скакуна, а саме - у ненаданні інформації за запитом ОСОБА_3 на запит від 13.10.2025 №432, у ненаданні запитуваної інформації за запитом ОСОБА_3 від 13.10.2025.у строки, встановлені ст. 33 ЗУ «Про інформацію»;

або

- визнати протиправною бездіяльність (дії) Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, що полягає у порушенні законодавства про інформацію та законних прав і інтересів ОСОБА_2 Скакуна, а саме - у ненаданні інформації за запитом ОСОБА_3 від 13.10.2025 №432, у ненаданні інформації за запитом ОСОБА_3 від 13.10.2025 у строки, встановлені ст. 33 ЗУ «Про інформацію»;

пункту 2 позовних вимог:

- зобов`язати начальника Відділення поліції № 1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції Дениса Олініченка об`єктивно розглянути запит людини ОСОБА_4 від 13.10.2025 №432 та надати (надіслати поштовим відправленням з повідомленням про вручення) людині ОСОБА_4 запитувану у зверненні Людини Олександра Івановича Скакуна від 13.10.2025 інформацію;

або

- зобов`язати уповноважену особу Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області об`єктивно розглянути запит людини ОСОБА_4 від 13.10.2025 №432 та надати (надіслати поштовим відправленням з повідомленням про вручення) людині ОСОБА_4 запитувану у зверненні Людини Олександра Івановича Скакуна від 13.10.2025 інформацію.

Оцінюючи подану позивачем заяву, суд зазначає, що згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Процесуальне законодавство встановлює вимоги до змісту позовної заяви. Від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи. Законодавство не вимагає матеріально-правового обґрунтування вимог, однак обґрунтування позову не правовими фактами може негативно вплинути на наслідки вирішення вимоги по суті.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Іншими словами зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.

Варто наголосити, що суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.

Формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України.

Позивачу необхідно врахувати, що подання позову у формі «або цей відповідач, або інший» є неприпустимим та суперечить вимогам КАС України.

В адміністративному процесі саме позивач визначає чиї рішення, дії або бездіяльність він оскаржує. Це є одним з основних елементів позову - визначення відповідача, і закон покладає цей обов`язок виключно на позивача.

Суд не має повноважень обирати за позивача до кого саме він подає позов. Суд не може «визначати», «встановлювати» чи «обирати» належного відповідача замість позивача, оскільки це суперечить принципам диспозитивності та змагальності судового процесу.

На стадії відкриття провадження суд лише перевіряє чи відповідає позов вимогам КАС України, але не здійснює правового аналізу замість позивача й не замінює його волевиявлення. Питання заміни неналежного відповідача суд вирішує після відкриття провадження, але не раніше. Водночас для відкриття провадження позов має бути оформлений належним чином, а саме - із чітко визначеним відповідачем.

Відтак, визначення у позовні заяві відповідача - це процесуальний обов`язок самого позивача, і його неможливо делегувати суду.

Якщо позивач вважає, що порушення допущені двома різними суб`єктами владних повноважень, він має право подати позов до обох одночасно, але лише за умови, що до кожного з них сформульовано окремі, чіткі та безальтернативні позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги ухвали від 05.11.2025 позивачем в повному обсязі не виконано.

Визначаючись із наявністю підстав для продовження процесуального строку для усунення недоліків, що містить позовна заява, слід врахувати наступне.

Особливості інституту процесуальних строків врегульовано главою 6 розділу І КАС України.

Процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (ч. 1 ст. 118 КАС України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відтак пропущений з поважної причини процесуальний строк може бути поновлений за заявою учасника справи, а встановлений судом процесуальний строк - продовжений судом, який встановив такий строк, як за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду, про що в письмовому провадженні постановляється відповідна ухвала суду.

З метою недопущення порушення прав та інтересів позивача та забезпечення права доступу до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання належно оформленої редакції позовної заяви, в якій самостійно й остаточно визначити належного відповідача (без використання альтернативних формулювань чи покладення цього обов`язку на суд); викласти позовні вимоги чітко, конкретно та однозначно, без застосування варіантів «або», «в залежності від того, кого визначить суд» та інших невизначених конструкцій; у разі подання позову до кількох відповідачів окремо сформулювати зміст позовних вимог щодо кожного з них, дотримуючись вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Керуючись ст. ст. 5, 118, 121, 133, 160, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Надати позивачеві 7-денний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви у спосіб, зазначений в мотивувальній частині ухвали.

Дану ухвалу направити позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Маслоід Олена Степанівна