Справа № 376/2032/25
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2025-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2032/25
Провадження № 2-а/376/91/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить визнати поважними причини пропуску та поновити строк на звернення до суду із позовом та визнати протиправною і скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № БЦ РТЦК/1/84/25 від 28.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що у червні 2025 року він не зміг розрахуватися банківською карткою в магазині та звернувся до банку, де дізнався, що його рахунок заблокований державною виконавчою службою.

09.07.2025 він звернувся до Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 77881686, де написав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. У той же день, шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач отримав постанову від 28.03.2025 № БЦ РТЦК/1/84/2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення. Зі змісту позивач дізнався, що 28.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення № БЦ РТЦК/1/84/25, з якої вбачається, що 28.03.2025 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення повістки від 27.02.2025 № 2715009, був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 12.03.2025 для уточнення своїх персональних даних, однак не з`явився у визначену дату та не повідомив про причини неявки, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та п. 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022. ІНФОРМАЦІЯ_4 притягнув позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 25 500 гривень.

Позивач стверджує, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій останнього, а отже, не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Також позивач вказує, що у постанові № БЦ РТЦК/1/84/25 від 28.03.2025 заначено, що він був належним чином оповіщений, а саме: засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення мені повістки 27.02.2025 № 2715009 та не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх персональних даних.

Однак, Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Правила не передбачають таку мету виклику, як уточнення/оновлення своїх персональних даних, та обов`язку призовників, військовозобов`язаних та резервістів прибувати за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення/оновлення своїх персональних даних, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач також звертає увагу, що за правилами поштового зв`язку для відправлення рекомендованого листа з описом вкладення з повідомлення про вручення, необхідно зазначити номер телефона отримувача, а також на описі вкладення вказується трекінг відправлення, який дозволяє відстежити місце перебування відправлення і його маршрут до пункту призначення. При цьому, позивач вказану в оскаржуваній постанові повістку не отримував та смс-повідомлення про отримання відправлення через засоби поштового зв`язку йому не надходило, не зважаючи на те, що при уточненні своїх персональних даних, він вказував номер телефону. Таким чином у нього не виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк зазначений у повістці, та не підтверджує те, що він ухилився від виконання цього обов`язку. Водночас жодних сповіщень йому про розгляд справи про адміністративне правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходило. Крім того, в оскаржуваній постанові у графі «Копію постанови отримав» та «Копію постанови направлено поштою» відсутні дата, підпис, прізвище та ініціали особи, відносно якої винесено постанову, та свідчить про те, що з вказаною постановою він не був ознайомлений, як того передбачає закон.

Також 27.06.2024 на виконання вимог щодо оновлення даних через електронний кабінет (додаток Резерв+) позивачем було вчасно оновлено персональні дані, що підтверджується копією військово-облікового документа із Резерв+. Крім того позивач вказує, що відповідач у разі необхідності мав і має можливості отримати його персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, що виключає настання відповідальності за ст. 210 КУпАП.

Враховуючи викладене позивач просив визнати протиправною і скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № БЦ РТЦК/1/84/25 від 28.03.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень та закрити провадження у даній справі.

18.07.2025 ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, ухвалою надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки про складення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення він дізнався лише 09.07.2025 після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 77881686 у Сквирському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією заяви про ознайомлення з виконавчим провадженням та копією листа з розпискою про отримання постанови.

Оскільки позовна заява подана до суду протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії оскаржуваної постанови, то суд вбачає підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження вищевказаної постанови.

Відповідно до статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями частини 5 статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у справі своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов до суду не надіслав, клопотань чи заяв також не направив.

Таким чином, суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 28.03.2025 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення повістки від 27.02.2025 № 2715009, був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 12.03.2025 для уточнення своїх персональних даних, однак не з`явився у визначену дату та не повідомив про причини неявки, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» та п. 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 2 пункту 11 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, оскільки, будучи належним чином оповіщеним про його виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_6 про причини неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, під час дії в Україні особливого періоду.

На підставі вищезазначеного 28.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № БЦ РТЦК/1/84/25 в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 25 500 гривень.

Судом встановлено, що фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, на підставі спірної постанови від 28.03.2025 № БЦ РТЦК/1/84/25 слугували відомості про адміністративне правопорушення, суть якого полягала у неприбутті військовозобов`язаного позивача до ТЦК та СП для уточнення військово-облікових даних, який був належним чином оповіщений про виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення повістки від 27.02.2025 № 2715009, неповідомлення про причини неявки, чим порушено обов`язок встановлений частиною 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_1 28.03.2025 не був присутній під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП та відповідно не був присутній під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Свою вину позивач у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, оскільки не був оповіщений належним чином про необхідність з`явитись до ТЦК та СП, про що зазначив у позовній заяві.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За визначенням, наведеним у статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення згідно зі статті 10 КУпАП визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

У розумінні статті 11 зазначеного вище Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, необхідними елементами складу адміністративного правопорушення є, зокрема:

- об`єктивна сторона, тобто конкретне протиправне діяння (дії чи бездіяльність), зміст яких розкрито у диспозиціях відповідних статей (частин статей) КУпАП;

- суб`єктивна сторона, однією зі складових якої є вина у формі умислу чи необережності.

Відсутність будь-якого з цих елементів безумовно виключає наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

До завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, як унормовано статтею 245 КУпАП, належить своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до частини першої статті 268 КУпАП має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, встановлені статтею 279-9 КУпАП.

За правилами, передбаченими у частині першій статті 279-9 КУпАП, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Відповідно до частини 2 наведеної вище статті керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, на процедуру розгляду органами ТЦК та СП справ про порушення прави військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію поширюються встановлені статтею 268 КУпАП загальні вимоги щодо належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи з наданням їй реальної можливості взяти участь у розгляді справи й обстоювати власну правову позицію засобами, передбаченими цим Кодексом. Особливостями провадження у справах цієї категорії є лише можливість звернення суб`єкта правопорушення до уповноваженої службової особи з заявою про визнання фактичних обставин інкримінованого їй проступку, винуватості у його вчиненні, згоду на розгляд справи за її відсутності і відповідно право органу ТЦК та СП за наведених обставин розглянути справу без участі правопорушника.

За вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено у частині першій статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення за приписами частини 2 статті 283 КУпАП повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, і зазначення нормативного акту, що передбачає адміністративну відповідальність за вчинений проступок.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що одним із засадничих принципів провадження у справах про адміністративні правопорушення є обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Прийняття такого рішення можливе лише за умови наявності події адміністративного правопорушення і складу такого правопорушення у діях особи, що підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними фактами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі про накладення адміністративного стягнення, повинно бути вмотивованим.

У частині 3 статті 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Наведена норма є бланкетною, тобто відсилає до положень спеціальних нормативно-правових актів, якими встановлено правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у особливий період.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком її громадян згідно зі статтею 65 Конституції України та частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За визначенням, сформульованим у статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року в нашій державі введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, і оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно з абзацом 3 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління та регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або збори військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 4 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, були зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим нормативним актом, тобто з 18.05.2024 року, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Як унормовано у пункті 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є:

- у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

- у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, наведений нормативно-правовий акт дійсно у певних випадках дозволяє констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного чи резервіста про обов`язок прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки навіть у разі неотримання ним повістки, проте виключно у випадках:

-відмови військовозобов`язаного чи резервіста від отримання такого документа, зафіксованої належним чином;

-повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному чи резервісту, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку або зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних.

Крім цього, згідно з приміткою до статті 210 КУпАП положення статті 210 цього Кодексу, у тому числі щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за неприбуття до органу ТЦК та СП за повісткою про виклик для уточнення даних, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно з копією паспорта громадянина України місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, до суду не долучено доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ТЦК та СП з метою уточнення облікових даних.

Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 на вказаний час і дату не з`явився, водночас постанова не містить даних про дату та час, на які позивач зобов`язаний був прибути за викликом.

Судом встановлено, що постанова будь-яких обставин чи відомостей про те, яким чином позивача було ознайомлено з повісткою від 27.02.2025 № 2715009 про необхідність прибути до ТЦК та СП, не містить.

Наведене свідчить про неконкретність рішення суб`єкта владних повноважень на предмет об`єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу за провину часу його вчинення. Зазначене також призводить до суттєвого порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист і є неприпустимим.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення відповідача правомірним і свідчить про його необґрунтованість.

Відповідач не надав суду жодних доказів завчасного направлення позивачеві повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримання позивачем цього документа або відмови від його отримання, зафіксованої у встановленому законом порядку, чи повернення відповідної поштової кореспонденції з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання, зазначеним ним під час оновлення військово-облікових даних.

Отже, відповідач не довів належного оповіщення позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, в матеріалах справи міститься електронний військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сформованого за допомогою мобільного застосунку Резерв+, який у свою чергу відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів та з якого вбачається, позивач уточнив свої військово-облікові дані 27.06.2024, тобто у строк, установлений в абзаці 4 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку». Зазначене підтверджено відповідною відміткою в електронному документі: «Дані уточнені вчасно».

З урахуванням викладеного відповідач не підтвердив об`єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_4 не довів відсутності обставини, передбаченої приміткою до статті 210 КУпАП, яка виключає адміністративну відповідальність за частиною 3 статті 210 КУпАП.

За таких обставин, суд позбавлений можливості констатувати поінформованість ОСОБА_1 про виникнення у нього обов`язку прибути за зазначеною в оскаржуваній постанові повісткою, а отже і спрямованість умислу на його невиконання. Зазначене свідчить про недоведеність вини позивача, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Більше того, Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, не передбачають обов`язку призовників, військовозобов`язаних та резервістів прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення військово-облікових даних, а тому не виконання такого обов`язку не може бути порушенням, відповідальність за яке передбачена ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності відповідних актів законодавець покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідач всупереч вимог статті 77 КАС України не спростував доводів позивача про незаконність винесеної постанови та не надав доказів зворотного.

Крім цього, Європейський суд з прав людини згідно зі своєю усталеною практикою, з огляду на каральну і профілактичну мету адміністративних стягнень, а також їх зміст і процедуру накладення, прирівнює провадження у справах про адміністративні правопорушення до кримінальних і поширює на них гарантії, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема, рішення у справах: Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22; «Лучанінова проти України», п. 39).

Виходячи з наведеного, у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Оскільки представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не подав відзиву на позов у встановлений судом строк і про поважність причин цього не повідомив, в тому числі й докази на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд на підставі частини 4 статті 159 КАС України кваліфікує таку процесуальну поведінку відповідача суб`єкта владних повноважень, як визнання позову.

Виходячи з наведеного, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час вирішенні питання про розподіл судових витрат суд установив, що процесуальні витрати позивача складаються із суми сплаченого ним судового збору у розмірі 605,60 гривень.

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-9, 72-77, 132, 139, 229, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, статтею 210 КУпАП суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити в повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № БЦ ТЦК/1/84/25 від 28.03.2025, внесеної ІНФОРМАЦІЯ_8 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову № БЦ РТЦК/1/84/25 про накладення адміністративного стягнення від 28.03.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_8 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: О.М. Коваленко