Справа № 420/34880/25
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-а/947/328/25
УХВАЛА

24.11.2025 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2025 року до Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складання та направлення листа від 22.07.2025 року, який став підставою для розшуку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відділ поліції №4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області виключити інформацію про ОСОБА_1 з бази інформаційного ресурсу Інформаційної підсистеми Розшук інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України як такого, що перебуває у розшуку.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року позов залишено без руху.

27.10.2025 року від представника позивача надійшла до суду заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року адміністративну справу №420/34880/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії вирішено передати на розгляд Київському районному суду м. Одеси, як адміністративному суду.

13.11.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали адміністративної справи №420/34880/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025 року, адміністративну справу №420/35787/25 розподілено судді Калініченко Л.В. та передано матеріали справи головуючому судді 14.11.2025 року.

Однак, оглянувши матеріали справи, суддею встановлено відсутність підстав для прийняття справи до свого провадження з підстав неналежності даної справи за предметної юрисдикцією місцевому загальному суду, як адміністративному, виходячи з наступного.

Так, з позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені дві вимоги немайнового характеру до двох відповідачів, а саме:

- вимогу до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнати його дій щодо складання та направлення листа від 22.07.2025 року, який став підставою для розшуку ОСОБА_1 , протиправними;

- вимогу до Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про зобов`язання виключити інформацію про ОСОБА_1 з бази інформаційного ресурсу Інформаційної підсистеми Розшук інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України як такого, що перебуває у розшуку.

Як вбачається, ухвали судді Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року, яким передано дану адміністративну справу №420/34880/25 на розгляд Київському районному суду м. Одеси, як адміністративному суду, суд виходив з того, що предметом спору у даній справі, є зокрема дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складання та направлення листа від 22.07.2025 року, який став підставою для розшуку ОСОБА_1 .

За наслідком чого, Одеським окружним адміністративним судом зазначено висновок про те, що дії відповідача щодо направлення звернення до органів Національної поліції в Одеській області для доставлення позивача до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, є заходами забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення і не пов`язані із здійсненням публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом в ухвалі суду зазначено, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування свідчать про те, що предметом позову у цій справі є дії суб`єкта владних повноважень, пов`язані з виявленням ним обставин порушення позивачем правил військового обліку, що може свідчити про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та направлені на забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За наслідком викладеного Одеський окружний адміністративний суд, з огляду на висновок суду про те, що предметом спору у даній справі є дії відповідача, пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, дійшов до висновку, що розгляд даної справи віднесений до компетенції саме місцевого загального суду як адміністративного суду.

Приймаючи викладене, судом враховується, що відповідно до ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.

Статтею 27 цього Закону передбачені заходи впливу. Так, у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 15 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 передбачено, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_2 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних:

- організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі);

- звертаються до територіального органу (підрозділу) поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наслідком чого, слід дійти до висновку, що саме дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , як суб`єкта владних повноважень, пов`язані з виявленням ним обставин порушення правил військового обліку, що може свідчити про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та направлені на забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Судом також ураховується, що у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 року у справі № 420/23357/25, в якій відповідачем був відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, суд апеляційної інстанції також дійшов до висновків, що встановлення обставин правомірності чи протиправності дій відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку вимагає, в першу чергу, надання оцінки висновкам відповідача про наявність ознак скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що виразилось у недотриманні позивачем встановлених чинним законодавством правил військового обліку або інших вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, і, як наслідок, наявності підстав для вжиття відповідних заходів для забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За наслідком чого, суд апеляційної інстанції у вказаній постанові дійшов до висновків, що предметом спору у даній справі є дії відповідача, пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, розгляд даної справи віднесений до компетенції саме місцевого загального суду як адміністративного суду, а не окружного адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи висновки викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 року у справі № 420/23357/25, вбачається, що матеріали даної справи за предметною юрисдикцією були віднесені до місцевого загального суду як адміністративного саме за вимогами позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання його дій щодо складання та направлення листа від 22.07.2025 року, який став підставою для розшуку ОСОБА_1 , протиправними, пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, за наслідком вчинення адміністративного правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд яких згідно ч.1 ст. 20 КАС України віднесений до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи позивачем у даному позові також заявлено другу вимогу до Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про зобов`язання виключити інформацію про ОСОБА_1 з бази інформаційного ресурсу Інформаційної підсистеми Розшук інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України як такого, що перебуває у розшуку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які уповажені розглядати Органи Національної поліції, а саме: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста,

восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, частина перша статті 173-8, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), частини перша і третя статті 175-3 (у частині порушень, пов`язаних із незабезпеченням безперешкодного доступу громадян до об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, у випадках та порядку, встановлених законодавством), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, Органи Національної поліції не є суб`єктом розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з якими пов`язано спір за вимогою позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наслідком чого вимоги позивача до Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які не пов`язані з його рішенням, діями чи бездіяльністю в межах справи про притягнення до адміністративної відповідальності, а стосуються владних повноважень визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. ч. 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частиною 3 ст. 21 КАС України визначено, що якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Приймаючи вищевикладене, суддя доходить до висновку, що вимога позивача до Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії не належить до переліку справ, які розмежовані за предметною юрисдикцією місцевим загальним судам як адміністративним у відповідності до положень ч.1 ст. 20 КАС України.

Одночасно враховується, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року не містить висновків в обґрунтування належності даної справи за даною вимогою до Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, за предметною юрисдикцією місцевому загальному суду як адміністративному.

За наслідком чого, оскільки позивачем заявлено у даному позові дві вимоги, одна з яких підсудна окружному адміністративному суду, суддя доходить до висновку про відсутність підстав для прийняття даної справи місцевим загальним судом як адміністративним, а відповідна справа за предметною юрисдикцією підлягає розгляду саме окружним адміністративним судом.

Крім того, слід зазначити, що судом не ставляться під сумнів висновки наведені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року, та відповідне скерування матеріалів за належною предметною юрисдикцією до належного суду не є спором про підсудність, а навпаки буде сприяти розгляду справи належним судом встановленим законом та попередженню порушенню прав та інтересів заявника, який звернувся до суду з цим позовом.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді. Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі № 855/306/19 (провадження № А/9901/232/19) належним і компетентним судом, у розумінні процесуального закону, є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудностей.

Статтею 318 КАС України, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Отже, норма стосовно предметної юрисдикції має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

На підставі вищевикладеного, суддя вважає, що прийняття справи в порушення предметної юрисдикції справи, може бути наслідком порушення прав та інтересів заявника на розгляд його заяви «неналежним судом» та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині забезпечення права на справедливий на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.2.ч.1. ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами 5, 8 статті 29 КАС України передбачено, що питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання. Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

За вищенаведених обставин, приймаючи наявність обставин передбачених ч.3 ст. 21 КАС України, суддя вважає відсутніми підстави для прийняття даної справи та відкриття провадження у справі для розгляду Київським районним судом міста Одеси, як адміністративним, а матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, слід передати на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 20, 21, 29, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суддя,

У Х В А Л И В:

Матеріали адміністративної справи №420/34880/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, передати за предметною юрисдикцією на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.