Справа № 420/30770/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30770/25
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко Ірини Валеріївни № ВП 78249932 від 01.09.2025 р. про накладення штрафу;

- стягнути з Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь позивача 2422,40 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко І.В. від 01.09.2025 року ВП № 78249932 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що відсутність коштів у кошторисі на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ з причини не забезпечення надходження коштів на виконання рішень судів та видатків за КЕКВ2800 «Інші поточні видатки», як це зазначено у листі-відповіді Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, не є поважною причиною та не звільняє Військову частину НОМЕР_1 від обов`язків здійснити відповідні виплати. Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованого грошового забезпечення не ґрунтується на нормах закону та не підтверджено належними доказами. Апелянт зазначає, що здійснення розрахунку на виплату грошового забезпечення є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду, згідно вимог виконавчого документа у повному обсязі. Також, апелянт вказує, що Військовою частиною НОМЕР_1 не надано жодних доказів на підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, а також не зазначено, які заходи вживаються для вирішення питання щодо виділення коштів.

Також, апелянт зазначає, що на адресу Відділу з моменту відкриття, а саме з 03.06.2025 р., по 01.09.2025 р., жодних повідомлень про виконання рішення в повному обсязі не надходило, окрім повідомлення про часткове виконання рішення, яке надійшло на адресу Відділу 18.06.2025 року від Військової частини НОМЕР_2 про те, що направлена заявка до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України на виділення грошових коштів на виконання рішення суду. Вказує, що станом на 20.10.2025 року на адресу Відділу від Військової частини НОМЕР_2 не надходило жодного повідомлення про розгляд вищезазначеної заявки та виділення коштів на виконання рішення суду в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу позивачем та третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 року у справі № 420/36850/23 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення розрахунків сум складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 17 вересня 2021 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 17 вересня 2021 року по 19 травня 2023 року включно, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2021 року - 2270 грн., на 01.01.2022 року - 2481 грн., на 01.01.2023 року - 2684 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт, що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню ОСОБА_1 згідно з додатками постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", та здійснити нарахування та виплату з відрахуванням обов`язкових утримань ОСОБА_1 за період з 17 вересня 2021 року по 01 червня 2023 року: посадового окладу в сумі 40925,03 грн (сорок тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 03 копійки); окладу за військовим званням в сумі 9265,61 грн (дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять гривень 61 копійка); надбавки за вислугу років в сумі 15057,18 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят сім гривень 18 копійок); надбавки за особливості проходження служби в сумі 42411,09 грн (сорок дві тисячі чотириста одинадцять гривень 09 копійки); надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці - 3343,82 грн (три тисячі триста сорок три гривні 82 копійки); премії - в сумі 85650,19 грн. (вісімдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень 19 копійок); допомоги на оздоровлення в сумі 25574,30 грн (двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривня 30 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 420/36850/23 заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лисевича С.В. про ухвалення додаткового рішення- задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 копійок). В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі № 420/36850/23 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року змінити, виклавши третій абзац його резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 17.09.2021 по 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційних скарг покладено на військову частину НОМЕР_1 .

29.04.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/36850/23.

03.06.2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78249932 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №420/36850/23 виданим 29.04.2025 року про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період 17.09.2021 по 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику необхідно було виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 31.05.2024 р. № 1500-0505-5/83209 Військова частина НОМЕР_1 повідомила відповідача, що фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі 420/36850/23 від 13 вересня 2024 року здійснено перерахунок грошового забезпечення за період 17.09.2021 по 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим повідомила, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе міністерство оборони України.

Зазначено, що 29.04.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання щодо погодження суми коштів для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/36850/23 від 13 вересня 2024 року.

11.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 було погоджено суми коштів для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/36850/23 від 13 вересня 2024 року.

10.06.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 направлено на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України заявку на виділення грошових коштів на виконання рішень судів та видатків за КЕКВ2800 «Інші поточні видатки».

Станом на дату надання відповіді Департаментом соціального забезпечення міністерства Оборони України не забезпечено надходження коштів на виконання рішень судів та видатків за КЕКВ2800 «Інші поточні видатки» у тому числі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/36850/23 від 13 вересня 2024 року.

Вказано, що військова частина негайно, після надходження коштів на виконання рішень судів та видатків за КЕКВ2800 «Інші поточні видатки», проведе виплату виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17 вересня 2021 року по 19 травня 2023 року включно, та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 68 зворотній бік 69).

15.08.2025 р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко І.В. винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за не виконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії накладено на боржника Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. (а.с. 69 звортній бік - 70).

Позивач не погодився із постановою про накладення штрафу на суму 5100 грн. та звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 року у справі № 420/29001/25 адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко Ірини Валеріївни №ВП78249932 від 15.08.2025р. про накладання штрафу. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Військової частини НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40грн.

01.09.2025 р. старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лебеденко І.В. винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії накладено на боржника - Військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. (а.с. 71).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідачем помилково не враховано наявність поважних причин невиконання позивачем рішення суду в частині здійснення виплати нарахованої заборгованості, яка обліковується у позивача, що свідчить про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за оскаржуваною постановою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Повертаючись до обставин цієї справи, судами встановлено, що підставою прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн., є невиконання боржником - військовою частиною НОМЕР_1 виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 року у справі № 420/36850/23 в частині невиплати суми донарахованого грошового забезпечення стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду боржником проведено розрахунок належних до виплати сум, підготовлено клопотання до розпорядника коштів командування Сил підтримки на погодження сум для виконання рішення суду, направлено заявки на фінансування за цією статтею витрат до Департаменту соціального забезпечення МОУ.

Листом № 220/13/9088 від 04.11.2024 «Щодо фінансування видатків для виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки»» Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив військову частину НОМЕР_1 , що у Міністерстві оборони України триває робота щодо пошуку додаткового фінансового ресурсу для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», оскільки виділені асигнування на 2024 рік вичерпано. Міністерством оборони України, з метою своєчасного забезпечення у 2024 році належних виплат військовослужбовцям Збройних Сил України, порушено питання перед Міністерством фінансів України, зокрема, щодо збільшення видатків на виконання судових рішень (а.с. 18).

Судами встановлено, що позивач 07.05.2025 року звернувся до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про забезпечення кошторисними призначеннями по фінансуванню видатків за КЕКВ 2112 «Грошове забезпечення» для виплати коштів за рішеннями судів в розмірі 2 383 171,67 грн. (а.с. 14 зворотній бік 15).

На вказане звернення отримано відповідь Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 09.06.2025 року №657/5930 про те, що станом на 26 червня 2025 року наявна заборгованість для забезпечення виконання судових рішень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в сумі 1.4 млрд. гривень. Міністерством оборони України з метою своєчасного забезпечення виконання рішень судів порушено питання перед Кабінетом Міністрів України щодо збільшення видатків на виконання судових рішень. Зазначено, що фінансування видатків на виконання судових рішень в 2025 році в Міноборони здійснюється в межах наявного фінансового ресурсу та затвердженого помісячного плану асигнувань, пропорційно до заявленої військовими частинами потреби (а.с. 15 звортній бік 16).

Позивач звернувся також із клопотанням до Командування Збройних Сил України щодо виділення додаткових коштів для виконання рішення суду по справі №420/36850/23, на яке отримано відповідь вих. №343/10911 від 11.05.2025 року про погодження клопотання згідно наданих розрахунків в сумі 265475,90 грн. (а.с. 19).

Також листом № 220/13/24273 від 25.08.2025 Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомлено військову частину НОМЕР_1 , що у Департаменті розглянуто лист стосовно виділення бюджетних асигнувань для виконання рішень судів. Виконання рішень судів чи судових наказів у Міноборони організовано відповідно до процесуального законодавства України, Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів, а фінансування видатків на виконання судових рішень в 2025 році в Міноборони здійснюється в межах наявного фінансового ресурсу та затвердженого помісячного плану асигнувань. Зазначено, що після збільшення відповідних бюджетних призначень Міністерству оборони України будуть підготовлені пропозиції щодо відкриття асигнувань розпорядникам коштів нижчого рівня (а.с. 17).

Невиплата нарахованих грошових коштів обґрунтовується позивачем відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Колегія суддів зазначає, що можливість реалізації даного обов`язку військовою частиною перебуває у залежності від його фінансового забезпечення, яке є обмеженим.

Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Військова частина НОМЕР_1 не має.

Також колегія суддів враховує, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це, на думку Верховного суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що накладення штрафу у даному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Під час прийняття оскаржуваної постанови відповідачем помилково не враховано наявність поважних причин невиконання позивачем рішення суду в частині здійснення виплати нарахованої заборгованості, яка обліковується у позивача, що свідчить про відсутність підстав для накладення на нього штрафу за оскаржуваною постановою.

Таким чином, оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У справі є окрема думка судді Бойка А.В.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко