Справа № 2-4286/11
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року № 2-4286/11

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії Головного державного виконавця Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко Світлани Миколаївни в якій просив:

зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешти з майна коштів ОСОБА_1 , накладені у межах виконавчих проваджень №51010971, №70209548;

скасувати інші заходи примусового виконання рішення, вжиті у межах виконавчих проваджень №51010971, №70209548.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на поданння скарги на дії головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (місто Київ) Цапенко С.М.

Відмовлено у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22.10.2024 скасовано, провадження у справі закрито. Роз`яснено, що справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

01 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , у якому він просить передати справу до Київського окружного адміністративного суду за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Київського апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою підсудністю задоволено.

Передано справу № 2-4286/11 за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Цапенко Світлани Миколаївни - до Київського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, остання розподілена судді Дісці А. Б.

Ухвалою суду вказаний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали позивачем подано уточнено позовну заяву, в якій просить:

1) Зобов?язати Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №70209548 на підставі частини восьмої статті 27 та статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

2) Зобов?язати Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешти з майна (коштів) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені в рамках виконавчого провадження №70209548 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в рамках виконавчого провадження №70209548.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що виконавче провадження ВП № 70209548 (примусове стягнення виконавчого збору) підлягає закінченню внаслідок подвійного стягнення з боржника виконавчого збору на підставі ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 8 ст. 27 цього Закону.

Позивач зазначає, що стягнення з нього Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) виконавчого збору та винагороди приватного виконавця за виконання одного і того ж виконавчого документа є безпідставним, оскільки призводить до подвійного стягнення з нього коштів за виконання одного й того ж судового рішення. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття арештів з майна та коштів боржника. Листом відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви позивача.

Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. 268, 269, 270-272, 287 КАС України.

Ухвалу суду відповідач отримав, однак станом на час розгляду справи, відзив на позов до суду не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та зазначив, що виконавче провадження №70209548 підлягає закінченню внаслідок подвійного стягнення виконавчого збору на підставі ч. 8 ст. 27 та ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, вказуючи, про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

З`ясувавши думку сторін щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, враховуючи висловлену згоду, суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

На виконанні в Солом`янському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №51010971 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4286/11, виданого 12 листопада 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» боргу у сумі 2 141 337 грн 89 коп.

05 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

11 травня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2022 у справі 2-4286/11 (із врахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2022 про виправлення описки) стягувача у виконавчому провадженні було замінено на ОСОБА_3 .

31.10.2022 головним державним виконавцем Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконавче провадження №51010971 було завершеним на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» згідно заяви стягувача про повернення виконавчого документа без виконання. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

08.11.2022 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70209548 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 214 133 грн 78 коп. у межах виконавчого провадження №51010971.

08.11.2022 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70209548 щодо стягнення витрат за виконавчим провадженням № 51010971 у розмірі 319 грн.

08.11.2022 головним державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 70209548 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 214 133 грн 78 коп. у межах виконавчого провадження №51010971. Постановлено загальну суму мінімальних витрат у розмірі 195, 30 грн.

08.11.2022 постановою відповідача про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №70209548 було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 214329,08 грн.

Також, 08.11.2022 постановою відповідача про арешт майна боржника у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 214329,08 грн.

07.06.2023 постановою відповідача про арешт коштів боржника у вказаному виконавчому провадженні було накладено арешт грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 214329,08 грн. (а.с.14).

07.06.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №70209548 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 214133, 78 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, у подальшому стягувач за вищевказаним виконавчим листом №2-4286/11, який виданий Шевченківським районним судом м. Києва, звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. від 09.06.2023 було відкрито виконавче провадження ВП №71997109 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.11.2013 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» суму боргу за кредитним договором №223/П/27/2008-840 від 20.05.2008 року в розмірі 267399,63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2139517,89 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Також п.3 вказаної постанови визначено: стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 214 133,78 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. від 09.06.2023 у виконавчому провадженні №71997109 з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду виконавця у розмірі 214133,78 грн.

13.06.2023 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71997109, встановлено, виконавчий документ виконано: вимоги стягувача, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11 виданого 12.11.2013.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зняти арешти з майна (коштів) ОСОБА_1 , накладені в рамках виконавчого провадження №70209548 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, вжиті в рамках виконавчого провадження №70209548.

Листом відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Позивач, звертаючись з позовною заявою у даній справі, зазначає, що стягнення з нього виконавчого збору та винагороди приватного виконавця за виконання одного і того ж виконавчого документа є несправедливим, оскільки призводить до подвійного стягнення з його коштів за виконання одного й того ж судового рішення.

У зв`язку з викладеним, просить суд задовольнити позовні вимоги.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

В силу вимог ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом десяти робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону 1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 8 статті 27 Закону 1404-VIII визначено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 4 статті 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Статтею 45 Закону 1404-VIII визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За приписами частин 1-5 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 2 червня 2016 року №1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У відповідності до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання приписів статті 31 цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Пунктом 19 цього Порядку визначено, що приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

08.11.2022 головним державним виконавцем Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цапенко С.М. відкрито виконавче провадження №70209548 з примусового виконання виконавчого документа: постанови Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 214133,78 грн.

Виконавчим документом у виконавчому провадженні №70209548 є постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 214133,78 грн. від 11.05.2016, винесена у виконавчому провадженні №51010971 з примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11 виданого 12.11.2013 Шевченківський районним судом м. Києва.

В той же час судом встановлено, що згідно з заявою стягувача ОСОБА_3 від 08.06.2023 виконавчий лист №2-4286/11, виданий 12.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва направлено для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Вараві Р.С.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. від 09.06.2023 відкрито виконавче провадження №71997109 з примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12.11.2013 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» суму боргу за кредитним договором №223/П/27/2008-840 від 20.05.2008 року в розмірі 267399,63 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2139517,89 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1700,00 грн та витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн..

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. від 09.06.2023 у виконавчому провадженні №71997109 з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду виконавця у розмірі 214133,78 грн.

Приватним виконавцем 13.06.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71997109, встановлено, виконавчий документ виконано: вимоги стягувача, основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановлено закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4286/11 виданого 12.11.2013.

Отже, з вищевказаного вбачається, що виникла ситуація щодо подвійного стягнення із позивача виконавчого збору і винагороди приватному виконавцю за виконання одного виконавчого документу.

Як наголосив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №160/695/22, Закон №1404-VIII містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

З одного боку, Закон №1404-VIII не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

З іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні у державного виконавця.

Вирішення цієї проблеми зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.

Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість (пункт 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII).

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Верховний Суд у вищевказаній постанові від 13.04.2023 у справі №160/695/22 зазначив, що з-поміж учасників виконавчого провадження в рамках спірних правовідносин у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання саме боржник перебуває у найбільш уразливому становищі, якого зобов`язано сплатити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.

При цьому, Верховний Суд наголосив, що питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа є несправедливим з огляду на те, що стягнення виконавчого збору чи основної винагороди одночасно як таких, є неприпустимим. Тобто у контексті вирішення адміністративного спору Верховний Суд дійшов висновку, що з точки зору дотримання засад виконавчого провадження, передбачених зокрема пунктом 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII, справедливим може бути лише стягнення однієї з указаних сум.

Розв`язуючи це питання, Верховний Суд повторно зазначив, що законодавство про виконавче провадження не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зрештою, як уже зазначалося, це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Водночас, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Отже, Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2023 року у справі №160/695/22 дійшов висновку, що для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України), до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону №1404-VIII.

Застосування частини восьмої статті 27 Закону №1404-VIII до спірних правовідносин дає підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається.

Застосування аналогії закону дозволяє також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21 липня 2022 у справі №320/6215/19.

Враховуючи, що виконавчий лист №2-4286/11, виданий 12.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва за заявою стягувача переданий на виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р.С., який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 214133,78, то надалі виконавчий збір не стягується.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту відновлення прав позивача, з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 21.07.2022 по справі №320/6215/19 та у постанові від 14.03.2025 по справі №580/245/24 є зобов`язання Солом`янський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №70209548, боржником за яким є ОСОБА_1 , зняти арешт з майна та коштів ОСОБА_1 та скасувати інші заходи, вжиті під час примусового виконання у межах виконавчого провадження №70209548.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Солом`янський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03036, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 76-Б ) закінчити виконавче провадження ВП №70209548, боржником за яким є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Солом`янський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03036, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 76-Б ) зняти арешт з майна та коштів ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) та скасувати інші заходи, вжиті під час примусового виконання у межах виконавчого провадження №70209548.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03036, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, буд. 76-Б ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Діска А.Б.