Справа № 580/7115/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року справа № 580/7115/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Поліщук О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби;

- зобов`язати відповідача розглянути рапорт, та вчини певні дії, а саме звільнити з військової служби ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Батько позивача є інвалідом ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які б могли здійснювати догляд за батьком позивача у нього немає. У зв`язку із чим позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення на підставі ст.26 ч.4 п.2 пп. «г» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Вищевказаний рапорт про звільнення з військової служби позивач подав по команді, однак у зв`язку з тим, що підтверджень відповідачем про отримання такого рапорта позивачу надано не було останній направив додатково рапорт про звільнення з військової служби поштовим відправленням АТ «Укрпошта» накладна №014 19.05.2025, яке отримано, згідно витягу трекінгу з офіційного сайту АТ «Укрпошта» 21.05.2025. Таким чином, з моменту отримання рапорту позивача минуло 30 діб, однак відповіді позивачем на даний час не отримано, жодним чином позивача не повідомлено про розгляд його рапорту. Крім цього, позивачем з метою встановлення контролю щодо звільнення з військової служби направлялись заяви про встановлення контролю до Державної Прикордонної служби України та до МВС України. Крім цього, 28.05.2025 адвокатом Поліщуком Олександром Юрійовичем було направлено адвокатські запити з метою отримання інформації щодо розгляду рапорта позивача до Військової частини НОМЕР_1 ДПС України, до МВС України та до ДПС України, однак станом на сьогодні позивач маючи законні підстави на звільнення - не звільнений. Вищенаведене свідчить про бездіяльність відповідача по розгляду рапорту по суті. Тож, виходячи з вищезазначеного та керуючись п.п. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», має правові підстави для звільнення з військової служби з лав Збройних Сил України в воєнний період.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду 30.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позов, в якому вказав, що відповідно до пункту 288 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009, у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. З урахуванням вищевказаного подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та погодження передає його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. У зв`язку з подачею рапорту військовослужбовцем не встановленим порядком, останньому було надано відповідь про подання рапорту своєму безпосередньому керівнику. Тому, твердження представника позивача щодо не розгляду рапорту позивача не відповідає дійсності з огляду на надану відповідь відповідачем. Разом з тим, при дослідженні в рапорту позивача від 19.05.2025 встановлено, що останній був адресований - «військовій частині НОМЕР_1 Державній прикордонній службі України». Слід наголосити, що до повноважень адресата рапорту не відноситься вирішення питань щодо проходження військовослужбовцями військової служби та їх звільнення з такої. Отже, слід прийти до висновку, що позивачем був поданий спірний рапорт не встановленим способом, а саме, не в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та погодження мав би передати його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини. З метою інформування суду, інформує що позивач - ОСОБА_1 станом з 29 червня 2025 року 08.00 рахується як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину. По даному факту проводиться службове розслідування.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.

Позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за мобілізацією.

Позивач засобами поштового зв`язку, звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 19.05.2025, в якому просив: прийняти даний рапорт до розгляду та відреагувати на нього; звільнити військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ДПС України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. «г» п.2 ч. 4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи; за результатами прийнятого рішення за рапортом повідомити мене особисто письмово.

До рапорту позивач додав: копію паспорта та ІПН ОСОБА_1 ; копію довідки №; копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ; копію паспорта та ІПН ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; копію виписки із акта огляду МСЕК серія 10 ААА №245113; копію експертного висновку; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 ; копію свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ; копію довідки №221 від 12.05.2025.

Вказаний рапорт зареєстрований у Військовій частині НОМЕР_1 за №Р-105 від 21.05.2025.

Листом від 06.06.2025 №08/Р-105/149 у відповідь на рапорт позивача відповідач повідомив, що відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Письмове звернення військовослужбовця до старшого начальника складається у формі рапорту, який є службовим документом і складається власноруч. Відповідно до пункту 288 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення. У разі не розгляду чи незадоволення рапорту безпосереднім начальником, військовослужбовець не обмежений правом оскарження його встановленим порядком. Враховуючи зазначене, з метою реалізації Вашого права сформуйте своє клопотання щодо звільнення у формі рапорту в порядку підпорядкованості для його розгляду по суті.

Позивач також звернувся до Міністерства внутрішніх справ та Державної прикордонної служби із заявою від 19.05.2025 про встановлення контролю щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Листом Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила, про відсутність повноважень щодо встановлення контролю стосовно звільнення позивача з військової служби.

Також, представник позивача звернувся до Міністерства внутрішніх справ з адвокатським запитом від 28.05.2025, в якому просив надати у вигляді довідки про розгляд рапорту про звільнення: хто саме з службових та посадових осіб ДПС України безпосереднім виконавцем, рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; хто саме з службових та посадових осіб ДПС України є безпосереднім виконавцем відповіді на рапорт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; за чиім рішенням, та яким документом врегульовано, не розгляду рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до цього часу, які з даного приводу складені службові чи дисциплінарні документи, а також хто саме їх, окремо прошу надати такі документи; надати можливість мені ознайомитись з усіма матеріалами з вказаного питання шляхом направлення на мою адресу відповідних, належним чином завірених копій, що передбачено рядом рішень Кабінету Міністрів України; проінформувати мене, які рішення, вже приймались командуванням, щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 по суті.

Листом від 06.06.2025 №1597/39-2025 Управлінням взаємодії з Державною прикордонною службою України Міністерства внутрішніх справ України повідомлено представнику позивача, що порушені представником позивача питання до компетенції МВС не належать. Запропоновано із порушеного питання звернутися до Адміністрації Держприкордонслужби або безпосередньо до військової частини НОМЕР_1 Держприкордонслужби.

Крім того, представником позивача направлено адвокатський запит до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив направити на адресу робочого місця адвоката Поліщука Олександра Юрійовича інформацію в вигляді довідки про розгляд рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про звільнення його з військової служби (далі рапорту); хто саме з службових та посадових осіб ДПС України є безпосереднім виконавцем, рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; хто саме з службових та посадових осіб ДПС України є безпосереднім виконавцем відповіді на рапорт ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; за чиїм рішенням, та яким документом врегульовано, не розгляду рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до цього часу, які з даного приводу складені службові чи дисциплінарні документи, а також хто саме їх, окремо прошу надати такі документи; надати можливість мені ознайомитись з усіма матеріалами з вказаного питання шляхом направлення на мою адресу відповідних, належним чином завірених копій, що передбачено рядом рішень Кабінету Міністрів України; проінформувати мене, які рішення, вже приймались командуванням, щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 по суті.

У відповідь на зазначений адвокатський запит, відповідач, листом від 09.06.2025 №08/11674-25-Вих направив відповідь на рапорт ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 1). Надалі відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено та такий правовий режим діє й на сьогодні.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Підстави для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені частиною четвертою статті 26 Закону №2232-ХІІ. Зокрема, згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої названої статті під час дії воєнного стану такі військовослужбовці звільняються через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-ХІІ, до якої кореспондує підпункт «г» пункту 2 частини четвертої цієї статті, передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII).

Згідно із частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі - Положення №1115/2009).

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 12 Положення №1115/2009 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння військових звань, пониження у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 279 вказаного Положення військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.

Порядок звільнення врегульований пунктами 288-297 Положення №1115/2009.

Згідно з пунктом 288 Положення №1115/2009 у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення.

Форма та порядок подання про звільнення військовослужбовців з військової служби та перелік документів, які додаються до нього у випадках, передбаченихабзацами першимідругимцього пункту, визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

Приписами пункту 292 Положення №1115/2009 визначено, що наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.

Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за обраним місцем проживання.

Як слідує з вищенаведених положень, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорт та документи, які підтверджують підстави звільнення. За наявності передбачених законом підстав звільнення з військової служби можливе на будь-якому етапі проходження військової служби.

Суд зазначає, що подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.

Як встановлено судом позивач засобами поштового зв`язку, звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 19.05.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. «г» п.2 ч. 4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи.

До рапорту позивач додав: копію паспорта та ІПН ОСОБА_1 ; копію довідки №; копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ; копію паспорта та ІПН ОСОБА_2 ; копію довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; копію виписки із акта огляду МСЕК серія 10 ААА №245113; копію експертного висновку, на 1 арк.; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 ; копію свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ; копію довідки №221 від 12.05.2025.

Однак, листом від 06.06.2025 №08/Р-105/149 відповідач повідомив, що для реалізації права на звільнення позивачу необхідно сформулювати своє клопотання щодо звільнення у формі рапорту в порядку підпорядкованості для його розгляду по суті.

Суд зазначає, що відповідно до п. 9 розділу 1 Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017р. №468, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.08.2017р. за №1011/30879 (далі-Інструкція №468), організація і відповідальність за стан обліку особового складу покладаються на командирів (начальників) органів Держприкордонслужби.

Пунктами 1, 2 глави 1 розділу III Інструкції №468 визначено, що облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому в мирний час, але з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі. Для обліку особового складу в особливий період, використовуються, зокрема на особовий склад, призваний на військову службу під час мобілізації - особові справи на осіб рядового, сержантського і старшинського складу - обліково-послужні картки, отримані з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. п. 1,4 глави 10 розділу II «Облік особового складу в мирний час» Інструкції №468 накази по особовому складу (з кадрових питань) (далі - накази) є основними документами, які визначають службове становище військовослужбовців і працівників Державної прикордонної служби України. Наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі особового складу органу Держприкордонслужби, зокрема, звільнення з військової служби.

Разом з тим, Інструкції, що чітко визначає механізм реалізації та порядок організації у Державній прикордонній службі України виконання Положення №1115/2009, зокрема стосовно подання рапорту про звільнення військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, немає.

Водночас, під час воєнного стану подання військовослужбовцем документів на звільнення разом з рапортом не безпосередньому начальнику хоча і є недотриманням приписів статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 288 Положення №1115/2009, однак не може бути підставою для відмови у його розгляді та прийнятті рішення по суті.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень повинні ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідачем за результатами розгляду рапорту позивача не надано жодної правової оцінки його змісту та наданих останнім документам, які на переконання позивача підтверджують необхідність постійного догляду за його батьком.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач неналежно розглянув рапорт позивача від 19.05.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи чим допустив протиправну бездіяльність.

Тому, позовна заява в цій частині позовних вимог підлягає до задоволення.

У той же час, позовні вимоги про зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби наразі є передчасними, оскільки наказ про звільнення з військової служби приймається за результатом розгляду відповідного рапорту про звільнення з військової служби (абз.4 п.241 Положення №1153/2008) уповноваженим на це командиром.

Відтак, в даному випадку відповідачем не було розглянуто рапорт позивача про звільнення з військової служби по суті, а отже вказаному рапорту не надавалась оцінка командуванням Військової частини НОМЕР_1 .

За викладених обставин, позовні вимоги позивача належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю II групи та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути по суті в установленому порядку та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту позивача від 19.05.2025 з урахуванням висновків суду.

Стосовно інформації, зазначеної відповідачем у відзиві на позовну заяву про те, що ОСОБА_1 станом з 29.06.2025 рахується як військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину та по даному факту проводиться службове розслідування, суд зазначає, що вказані обставини не спростовують правових підстав заявленого позову та не спростовують наявності факту бездіяльності командування військової частини щодо не розгляду вказаного рапорту про звільнення з військової служби.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» та не надав доказів понесення інших судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) розглянути по суті та прийняти рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 від 19.05.2025 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю II групи, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР