Справа № 380/24236/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 рокусправа № 380/24236/24 м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Андрусів У. Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Бокало С.-М. І.,

представника позивача Левковича Т. В.

представниці відповідача Гурняк О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» до Головного управління ДПС у Львівській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державної служби України з питань праці, Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (далі позивач, ТОВ «Мартін Енерджі Груп») пред`явило позов до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Львівській області №842-РЛ від 15.11.2024 про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп»;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» () ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24 на підставі поданої заяви із вхідним номером №36287/АП від 28.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до ГУ ДПС у Львівській області із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, за результатом розгляду якої отримав відмову. Причиною для відмови слугували підстави, визначені абз. 2 та 3 ч. 42 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», серед яких: неподання документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт для виробництва пального; неподання документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі пальним. Констатує, що товариство набуло право користування земельною ділянкою із кадастровим номером :01:003:0022, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок, на підтвердження чого податковому органу надані необхідні документи. Стосовно другої підстави звертає увагу, що торгівля пальним, яка здійснюється позивачем, проводиться через модульні автозаправні станції, що відносяться до автозаправних станцій з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, улаштування яких здійснюється без проведення будівельних робіт, оскільки обладнання та споруди розміщуються без фундаменту та без підземного розміщення резервуарів. Оскільки при улаштуванні модульної автозаправної станції позивач не здійснював будь-яких будівельних робіт, обладнання останнього розміщено на бетонному майданчику, без улаштування фундаменту, розміщення таких АЗС не потребує документів, що дають право на їх будівництво, та, відповідно, вони не підлягають прийняттю в експлуатацію у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

З огляду на те, що, на переконання позивача, ним подано повний перелік документів для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, розпорядження ГУ ДПС у Львівській області про відмову у видачі ліцензії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 09.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

26.12.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. В обґрунтування своїх заперечень зауважує, що позивачем не дотримано вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині надання документів. Так, позивач не надав документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку.

Крім того стверджує, що необхідним для отримання ліцензії є документ, що підтверджує прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального. Експлуатація АЗС, у тому числі модульної АЗС, потребує обов`язкового вводу в експлуатацію та без цього документа об`єкт АЗС не може використовуватися за призначенням, більше того, може призвести до негативних наслідків, оскільки цей об`єкт має ознаки об`єктів підвищеної небезпеки. Акцентує на тому, що позовну вимогу щодо зобов`язання видати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним слід розцінювати як вимогу про втручання в дискреційні повноваження.

31.12.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій акцентує на тому, що наданий договір про співробітництво (партнерство) від 01.09.2024 та договір оренди №О-01 від 01.03.2024, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку із кадастровим номером :01:003:0022 є належними доказами, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь якого цільового призначення.

Вчергове наголошує, що у позивача не виникло обов`язку щодо отримання актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства. Стверджує, що відповідачем у відзиві не спростовані доводи позивача, що модульні заправки (міні АЗС) не є об`єктами, що підпадають під визначення об`єктів завершеного будівництва в зв`язку з тим, що будь-яких будівельних робіт щодо їх створення не здійснювалось, а тому не потребують отримання дозволу на будівництво та подальше введення в експлуатацію.

Ухвалою від 08.01.2025 суд постановив перейти зі спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи №380/24236/24 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою від 10.04.2025 суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державну інспекцію архітектури та містобудування України, Західне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, Державну службу України з питань праці.

28.04.2025 представник третьої особи (Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці) подав пояснення, у яких стверджує, що оскаржуване розпорядження є законним та обґрунтованим, погоджується із запереченнями, висловленими відповідачем у заявах по суті. Додатково звертає увагу на те, що перелік документів, що може вимагати Держпраці або її територіальний орган щодо видачі дозволу (заява та відповідний висновок експертизи), значно вужчий, ніж перелік документів, що надаються суб`єктом господарювання до територіального органу ДПС щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Відтак єдиною умовою видачі дозволу Держпраці або її територіальним органом є додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки суб`єктом господарювання. Стверджує, що сам факт видачі Міжрегіональним управління дозволу ТОВ «Мартін Енерджі Груп» на експлуатацію відповідного обладнання жодним чином не підтверджує та не спростовує кваліфікацію такого обладнання як рухомого чи нерухомого майна. Просить відмовити у задоволенні позову.

28.04.2025 представник третьої особи (Державної інспекції архітектури та містобудування України) подав пояснення на позовну заяву, де зазначає, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Будівництво об`єктів підвищеної небезпеки - АЗС, АГЗС, АГЗП здійснюється суб`єктами господарювання у відповідності до порядку, передбаченому ч. 5 ст. 26 Закону №3038-VI. ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» встановлюють загальні вимоги до організації будівельного виробництва під час нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення (далі - будівництво) будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури (далі - об`єкти будівництва). Відповідно до п. 3.2.2 зазначених ДБН будівельний майданчик - це територія, яка виділяється в установленому порядку для будівництва об`єктів, розміщення тимчасових будівель, споруд та інженерних мереж, будівельної техніки, будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання, які використовуються у процесі будівництва. Будівельні роботи - це роботи, що виконуються на будівельному майданчику (об`єкті) при зведенні будівель і споруд. До будівельних робіт відносяться будівельні, монтажні, ремонтно-будівельні, пусконалагоджувальні роботи. Таким чином, встановлення автозаправної станції (пункту) будь-якого виду передбачає здійснення будівельно-монтажних робіт щодо її стаціонарного розміщення на земельній ділянці у відповідності до Державних будівельних норм.

29.09.2025 представник позивача подав додаткові пояснення у справі, у яких підтримав заявлені позовні вимоги. Крім того, наголосив, що зважаючи на характеристики асфальтованого майданчика, такий об`єкт не підлягає реєстрації у відповідному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До пояснень додав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 442537211 від 08.09.2025.

17.11.2025 оголошено скорочене рішення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, з підстав викладених у заявах по суті справи.

У судовому засіданні представниця відповідача проти задоволення позовних заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

Треті особи у судове засіданні не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ТзОВ «Мартін Енерджі Груп» звернулось до ГУ ДПС у Львівській області із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі із вхідним номером №36287/АП від 28.10.2024.

До заяви позивачем додано:

- копію дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки;

- копію дозволу на виконання або експлуатування обладнання, призначене для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах;

- копію договору про співробітництво (партнерство);

- копію договору оренди №О-01;

- копію акту введення в експлуатацію основних засобів;

- платіжну інструкцію №1165;

- копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Кадастровий номер: :01:003:0022, адреса: Львівська обл., Стрийський р-н., Добрянська сільська рада;

- копію висновку експерта по результатах проведення будівельно-технічної експертизи за зверненням директора ТзОВ «Мартін Енерджі Груп» Ковальського О.Р. №60/24.

За результатами розгляду наданого позивачем пакета документів відповідачем прийнято рішення про відмову у видачі ліцензій, яке оформлено розпорядженням від 15.11.2024 №842-РЛ. Відмова у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання зумовлена встановленням порушення вимог абз. 2 та 3 ч. 42 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме:

- не подано разом із заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- не подано разом з заявою на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним завірену заявником копію акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, необхідних для роздрібної торгівлі пальним, який знаходиться за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24.

Не погоджуючись з прийнятим актом індивідуальної дії, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач пред`явив цей позов до суду.

Спірні правовідносини між сторонами склалися стосовно наявності підстав для видачі ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми законодавства України та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

За приписами ст. 1 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших

Відповідно до ч. ч. 35, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за поданою нарочно, поштою або в електронному вигляді заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію (крім ліцензії на оптову торгівлю пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібну торгівлю пальним, зберігання пального з метою подальшої його реалізації іншим споживачам).

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Частинами 47, 49 ст. 15 Закону № 481/95-ВР унормовано, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Із системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання повинен отримати ліцензію. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». У цьому переліку, крім іншого, визначено документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою та акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

Цей висновок кореспондується із правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №240/8544/20, від 08.06.2022 №340/3135/20.

Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 у справі №340/3135/20 зазначив, що правомірною є відмова у видачі ліцензії суб`єкту господарювання на роздрібну торгівлю пальним у разі неподання таким суб`єктом акта вводу в експлуатацію об`єкта, акта готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а саме - стаціонарного заправного комплексу.

Цей розділ закріплює визначення і інших термінів, які пов`язані з обігом пального: багатопаливна АЗС - АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправлення автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин / дизельне паливо) (п. 3.6); - паливозаправний пункт - АЗС, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству (п. 3.42): пересувна АЗС - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів (п. 3.44).

Частиною 3 ст. 18 Закону №481/95-ВР встановлено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.

Положення ч. 3 ст. 18 у системному зв`язку із положеннями ст. 15 Закону № 481/95-ВР необхідно розуміти так, що тимчасово - до 1 січня 2022 року право на отримання ліцензії на виробництво пального, оптову або роздрібну торгівлю пальним або зберігання пального без подання документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, мають суб`єкти господарювання, що у встановленому законом порядку до 1 січня 2014 року набули право власності на кожен з об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; у разі розміщення нових об`єктів на відповідній території або у разі, якщо на такі об`єкти не набуто право власності відповідно до закону до 1 січня 2014 року, для отримання ліцензії на вищезазначені види господарської діяльності необхідно подати документ, що підтверджує прийняття об`єктів в експлуатацію, якщо ці об`єкти потребують введення в експлуатацію відповідно до законодавства.

Суд зазначає, що редакція Правил, в якій містилось визначення понять стаціонарної, пересувної та контейнерної АЗС зазнала змін на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» № 1159 від 04.12.2019.

При цьому, згідно Правил в редакції від 14.01.2020, а саме п. 2, термін «автозаправна станція» вживається у значенні, наведеному в ДБН Б.2.2 12:2019 «Планування і забудова територій».

Згідно з п. 3.2. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», автозаправна станція - це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання моторного палива та заправлення ним автотранспорту (мототранспорту).

У ДБН наявна таблиця 10.9 під назвою Класифікація АЗС за їх категорією, де чітко визначено 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням, а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 Терміни і визначення: Традиційна автозаправна станція - це автозаправна станція з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів зберігання палива і паливно-роздавальних колонок (п. 3.63); Блочна автозаправна станція - це автозаправна станція з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням паливороздавальних колонок над резервуаром зберігання палива та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9); Модульна автозаправна станція - це автозаправна станція з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива (п. 3.38); Контейнерна автозаправна станція - це установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.32).

Тобто чинне законодавство оперує вищевказаними поняттями щодо визначення класифікації АЗС. Порядок в чинній редакції та ДБН Б.2.2-12:2019 не містять визначень поняття «стаціонарна автозаправна станція».

Також суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 09.08.2022 у справі №580/2513/21 дійшов висновків, що для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику, як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.01.2025 у справі № 140/1784/22.

Суд вказує, що поняття «цілісний заводський виріб» охоплює в себе такі елементи, як паливороздавальні колонки та резервуари. Тобто, ці два устаткування є цілісним заводським виробом, який установлений на покритті із бруківки та не являється об`єктом нерухомого майна та не підпадає під визначення об`єкт завершеного будівництва.

Як вбачається із акта введення в експлуатацію основних засобів від 01.09.2024, відповідні об`єкти (резервуари, паливороздавальні колонки), які знаходяться за адресою Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24, введено в експлуатацію. Наведене свідчить, що торгівля пальним, яку планує здійснювати позивач, проводиться через модульні автозаправні станції, які відносяться до автозаправних станцій з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, улаштування яких здійснюється без проведення будівельних робіт, оскільки обладнання та споруди розміщуються без фундаменту та без підземного розміщення резервуарів.

У висновку експерта №60/24 від 09.09.2024 зазначено, що міні АЗС яка розташована за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24 та складається з резервуару РГС-10, зав. №71777, рік виготовлення 1984, країна виробник Білорусь; резервуару РГС-4,9, зав. № 040524, рік виготовлення - 2002, країна виробник Україна; паливороздавальної колонки «Slavutich», зав. №1183, рік випуску 2016, країна виробник Україна; паливороздавальної колонки «Шельф», зав. № 15147, рік випуску 2022, країна виробник Україна, не являється об`єктом нерухомого майна та не підлягає під визначення - об`єкт завершеного будівництва. У відповідності до чинного законодавства дозвіл на початок будівництва та прийняття в експлуатацію міні АЗС, що розташована на орендованій земельній ділянці за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24, не потрібно, тому що дана міні АЗС не являється об`єктом нерухомого майна та відповідає п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію».

Варто зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» регламентовано, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Водночас відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до будівельних робіт, які не потребують документів належить розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відтак, оскільки при влаштуванні модульної автозаправної станції позивач не здійснював будь-яких будівельних робіт, а обладнання розташовано на асфальтованому майданчику, без улаштування фундаменту, то розміщення такої автозаправної станції не потребує документів, що дають право на її будівництво, та, відповідно, вона не підлягає прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що не було враховано відповідачем. Відповідно, міні АЗС, на якій позивач розташовує обладнання, є цілісним стаціонарним заводським виробом, відповідно його розміщення не потребує отримання дозволу на будівництво та подальшого введення в експлуатацію.

Такий висновок корелюється з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові від 24.09.2025 у справі №380/24232/24.

Суд звертає увагу, що модульні заправки (міні-АЗС) є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди.

Таким чином, суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку щодо отримання актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального для провадження підприємницької діяльності за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24. При цьому, Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці видано дозвіл на виконання газонебезпечних робіт та робіт у вибухопожежонебезпечних та пожежонебезпечних зонах, а також експлуатування обладнання. Як вбачається із акта введення в експлуатацію основних засобів від 01.09.2024, відповідні об`єкти (резервуари, паливороздавальні колонки), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , введено в експлуатацію.

Окрім цього, суд наголошує на тому, що на підтвердження права користування земельною ділянкою, на якій розташована мобільний авто-заправний комплекс, позивачем подано відповідачу:

- договір про співробітництво (партнерство) від 01.09.2024, укладений між фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (сторона-1) та ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (сторона-2). Предметом цього договору є взаємодія і співробітництво сторін Договору шляхом об`єднання спільних зусиль та активів з метою підвищення господарської та економічної ефективності їх діяльності (п. 1. договору). За змістом п. 1.2. договору сторона-1 надає стороні-2 право розміщувати та використовувати у комерційних цілях об`єкти придорожнього сервісу, зокрема мобільні авто-заправні комплекси з необхідною інфраструктурою на земельних ділянках, які належать стороні-1 на праві оренди, а сторона-2 надає право стороні-1 використання розміщених об`єктів у власних та спільних комерційних цілях, зокрема: на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0022, площею 0,3 га, яка належить стороні-1 на праві власності;

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Кадастровий номер: :01:003:0022, адреса: Львівська обл., Стрийський р-н., Добрянська сільська рада. Із цього витягу вбачається, що земельна ділянка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 (1/2) та ОСОБА_2 (1/2). Належність земельної ділянки на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується також Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 442537211 від 08.09.2025, доданої позивачем до матеріалів справи, за та змістом якої земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0022 зареєстрована у відповідному реєстрі 14.03.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53;

- договір оренди №О-01 від 01.03.2024, укладений між фізичною особою ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ «Мартін Енерджі Груп» (орендар). Згідно з п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в платне користування асфальтований майданчик загальною площею 10 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт оренди не являється окремою земельною ділянкою чи окремим об`єктом нерухомого майна чи їх частиною та не потребує державної реєстрації;

- акт приймання-передачі об`єкту оренди як додаток №1 до договору оренди №О-01 від 01.03.2024, за змістом якого орендодавець передає, а орендар приймає відповідно до умов договору оренди №О-01 від 01.03.2024 у строкове платне користування асфальтований майданчик, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 10 кв.м. для обслуговування автомобілів/розміщення автозаправної станції.

З моменту фактичної передачі та підписання цього акту право користування на об`єкт оренди переходить від орендодавця до орендаря. За правилами ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

У постановах від 10.11.2023 у справі №440/2474/20 та від 22.07.2021 у справі №640/19955/19 Верховний Суд зробив висновки, що при укладанні договору найму об`єкта (споруди, окремої частини, ін.) презюмується, що наймач має право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться такий об`єкт, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Передача земельної ділянки у користування за вказаними правилами проводиться незалежно від того, чи існують у договорі умови щодо прав на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти (споруди, ін.), що передаються у найм. Крім того, норми, які встановлюють наведені правила, не мають характеру диспозитивності, тобто застосовуються й поза волею наймодавця та наймача. Таким чином, позивач набув право користування земельною ділянкою із кадастровим номером :01:003:0022, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок, на підтвердження чого податковому органу були надані належні документи.

Як вже встановив суд, модульні заправки (міні АЗС) є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди.

Отже, вимоги щодо державної реєстрації прав не поширюються на вказане майно, а тому позивач подав відповідачу документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт для виробництва пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення.

За наслідками розгляду справи суд висновує, що оскаржуване розпорядження ГУ ДПС у Львівській області № 842-РЛ від 15.11.2024 про відмову у видачі ліцензії ТОВ «Мартін Енерджі Груп» не відповідає критеріям правомірності та обґрунтованості, передбаченим п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 245 КАС України унормовано, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд враховує, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням викладеного, з метою поновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача відповідача видати ТОВ «Мартін Енерджі Груп» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Львівська обл., Стрийський р-н., с. Добряни, вул. Нижанківського, буд. 24 на підставі поданої заяви із вхідним номером №36287/АП від 28.10.2024.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керувався таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Отже, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» до Головного управління ДПС у Львівській області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної служби України з питань праці, Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Державної інспекції архітектури та містобудування України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Львівській області №842-РЛ від 15.11.2024 про відмову у видачі ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп».

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: вул. Нижанківського, буд. 24, с. Добряни, Стрийський р-н, Львівська обл. на підставі поданої заяви із вхідним номером №36287/АП від 28.10.2024.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (місцезнаходження: вул. Львівське шосе, буд. 1, м. Миколаїв, Львівська обл., 81600; ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Державна інспекція архітектури та містобудування України (місцезнаходження: бул. Лесі Українки, буд. 26; м. Київ; 01133; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: пл. Міцкевича А., буд. 8; м. Львів; 79005; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Державна служба України з питань праці (місцезнаходження: вул. Десятинна, буд. 14, м. Київ, 01601; ).

Повне рішення складено 21.11.2025.

СуддяАндрусів Уляна Богданівна