Справа № 380/583/25
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/583/25 пров. № А/857/19680/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року (судді Костецького Н.В., ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/583/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №30 від 11.11.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 11 листопада 1993 року по 19 січня 1995 року; з 18.08.2000 року по 29.11.2002 року; з 25 січня 2005 року по 02 листопада 2009 року; з 23 березня 2010 року по 26 грудня 2011 року; з 01 березня 2012 року по 30 жовтня 2012 року; з 03.12.2012 року по 28.07.2014 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 05.11.2024 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №30 від 11.11.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Згідно статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 14.12.2016 №1330-1591, виданою Франківським відділом соціального захисту ДСЗ Львівської міської ради.

Позивач 05.11.2024 року звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 18.06.2014 Ленінським РВ у м. Луганську УДМС у Луганській області, позивач 13.09.1974 року народження на момент звернення до органу Пенсійного фонду України, досяг віку 50 років.

За принципом екстериторіальності подані позивачем заява та документи були розглянуті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області №30 від 11.11.2024 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1 10 років. Згідно вказаного рішення страховий стаж особи становить 34 роки 8 місяців 12 днів; пільговий стаж особи за Списком №1 становить 4 роки 1 місяць 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 31.10.2024, оскільки відсутня сплата внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 19.07.1993 серія НОМЕР_2 , оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1. Для зарахування до пільгового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки під 19.07.1993 серія НОМЕР_3 , необхідно надати уточнюючі довідки про пільговий стаж згідно Додатку № 5 Порядку № 637 та накази про результати атестації робочих місць за умовами праці з відповідними переліками атестованих посад. У разі, якщо організації розташовані на тимчасово окупованих територіях, заявникові необхідно звернутись із відповідною заявою для підтвердження пільгового стажу Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, що передбачено пунктом 3 Порядку № 18-1. У додатковому коментарі відповідач вказав, що пільговий стаж роботи починаючи з 1998 по 2014 зараховано за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб згідно відомостей по соціальному стажу роботи. Період роботи з січня 2010 по грудень 2011 у ВАТ «Сталь» неможливо зарахувати згідно відомостей по спеціальному стажу, наявному в реєстрі застрахованих осіб, оскільки у відомостях відсутні відпрацьовані дні, які підлягають зарахуванню у пільговому обчисленні. Зарахувати стаж по відпрацьованих годинах немає підстав, так як відсутня інформація про тривалість робочого дня.

Позивач вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні пільгової пенсії, звернувся до суду із даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону № 1058-IV.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Згідно частини першої, третьої статті 44 Закону №1058-IVпризначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів тощо. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Відмова ГУ ПФУ в Хмельницькій області у призначенні позивачу пенсії за віком обґрунтована відсутністю необхідного пільгового стажу, при цьому, до страхового стажу, згідно оскаржуваного рішення №30 від 11.11.2024, не зараховано: період роботи з 01.07.2024 по 31.10.2024, оскільки відсутня сплата внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу; періоди роботи згідно записів трудової книжки від 19.07.1993 серія НОМЕР_2 , оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1; період роботи з січня 2010 по грудень 2011 у ВАТ «Сталь» неможливо зарахувати згідно відомостей по спеціальному стажу, наявному в реєстрі застрахованих осіб, оскільки у відомостях відсутні відпрацьовані дні, які підлягають зарахуванню у пільговому обчисленні. Зарахувати стаж по відпрацьованих годинах немає підстав, так як відсутня інформація про тривалість робочого дня.

Страховий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, а страховий стаж, набутий після 01 січня 2004 року, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а сформулював висновок про те, що «формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист».

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12 грудня 2002 року та № 303 від 12 березня 2003 року.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку визначено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), за періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу)..

Додаток 4 до Положення це форма ОК-5, а додаток 3 до Положення це форма ОК-2.

Згідно пункту 2 Положення Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ст. 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

Несвоєчасне виконання роботодавцем обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду його роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі №199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи з 01.07.2024 по 31.10.2024 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Стосовно не зарахування відповідачем періодів роботи згідно записів трудової книжки від 19.07.1993 серія НОМЕР_2 , оскільки відсутні довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, які підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, суд зазначає наступне.

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_2 від 19.07.1993 позивач працював: 11.11.1993 прийнятий учнем ливарника цеху №35 Луганського верстатобудівного заводу (запис №4); 20.01.1994 переведений на посаду ливарника на машинах лиття під тиском другого розряду (запис №5); 24.11.1994 прийнятий на посаду ливарника на машинах для лиття під тиском (запис №6); 19.01.1995 року був звільнений за власним бажанням (запис №7).

Згідно підпункту «а» пункту 1 «Ливарництво» розділу XI «Металообробка» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до цього Списку віднесено посаду «Ливарники на машинах для лиття під тиском (1110100а-13395)».

Згідно записів №№8-12 трудової книжки, позивач в період з 03.02.1995 по 18.08.2000 працював в АТ «Луганський трубний завод» на посадах учнем слюсаря-ремонтника та слюсарем-ремонтником трубоелектрозварювального цеху, слюсарем-ремонтником дільниці гарячого оцинкування.

Згідно записів №13, 20-23 атестацією робочих місць від 18.05.2000 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 слюсарем-ремонтником та позивач в період з 25.01.2005 по 02.11.2009 працював в ЗАТ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменко» (з 12.04.2007 перейменоване в ТзОВ «Луганський машинобудівний завод ім. О.Я. Пархоменко») на посадах майстра плавильної дільниці ливарного цеху, заступником начальника цеху з підготовки виробництва.

Відповідно до підпункту 11.1б п. 1 «Ливарне виробництво» розділу ХІ «Оброблення металу» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, до цього Списку віднесено посади майстрів дільниць, старших майстрів дільниць плавильних, заливальних (розливальних), кокільно-заливальних, термообробки литва та обрубних відділень, прольотів і дільниць ливарного виробництва.

У період з 23.03.2010 по 26.12.2011, згідно записів трудової книжки №№24-27, позивач працював у ВАТ «Сталь» (з 15.07.2011 перейменоване в ПАТ «Сталь») на посаді майстра плавильної дільниці, яка, згідно підпункту 11.1б п. 1 «Ливарне виробництво» розділу ХІ «Оброблення металу» віднесена до Списку №1 (постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Згідно записів трудової книжки №№28-30, позивач в період з 01.03.2012 по 30.10.2012 працював у ТзОВ «УкрЛат» на посаді плавильника металу і сплавів, яка включена до Списку №1 (постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36). Згідно запису №29, за результатами чергової атестації робочих місць за умовами праці, підтверджено право плавильника металу і сплавів на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (наказ №15 від 29.08.2012).

Згідно записів трудової книжки №№31-33, позивач в період з 03.12.2012 по 31.10.2013 працював у ДП «Трансмашінвест» ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді заливальника металу чавунно-ливарного цеху ливарно-формовострижневої ділянки ливарного виробництва, яка включена до Списку №1 (підп. 11.1а п. 1 «Ливарне виробництво» розділу ХІ «Оброблення металу», постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Згідно записів трудової книжки №№34-36, позивач в період з 01.11.2013 по 28.07.2014 працював у ДП «Точліт» ПАТ «Луганськтепловоз» на посаді заливальника металу ливарного виробництва, яка включена до Списку №1 (підп. 11.1а п. 1 «Ливарне виробництво» розділу ХІ «Оброблення металу», постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Згідно записів трудової книжки №№37-38, позивач в період з 18.05.2015 по 23.01.2017 працював у ДП «Львівський бронетанковий завод» на посаді плавильника металу і сплавів, яка включена до Списку №1 (постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та від 24.06.2016 № 461).

Записи у трудовій книжці позивача підтверджують його зайнятість на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, внаслідок чого твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про неможливість зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача, згідно трудової книжки, у зв`язку із відсутністю довідок, уточнюючих пільговий характер (стаж) роботи, є безпідставним та необґрунтованим.

Стаж роботи позивача на посадах, віднесених до Списку №1, відповідно до вищевказаних записів у його трудовій книжці, становить більше 10 років, необхідних для призначення пільгової пенсії відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення).

Стосовно твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про неможливість зарахувати період роботи з січня 2010 по грудень 2011 у ВАТ «Сталь», оскільки у відомостях відсутні відпрацьовані дні, які підлягають зарахуванню у пільговому обчисленні та відсутня інформація про тривалість робочого дня, суд зазначає, що, згідно записів трудової книжки №№24-27, у період з 23.03.2010 по 26.12.2011 позивач працював у ВАТ «Сталь» (з 15.07.2011 перейменоване в ПАТ «Сталь») на посаді майстра плавильної дільниці, яка, згідно підпункту 11.1б п. 1 «Ливарне виробництво» розділу ХІ «Оброблення металу» віднесена до Списку №1 (постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа. Усі відповідні записи відображені у трудовій книжці позивача, в тому числі щодо роботи на ВАТ «Сталь». Жодних зауважень до відповідних записів в оскаржуваному рішенні відповідачем не відображено.

Згідно частини 3 статті 44 Закону №1058-VI органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами, проте як свідчать матеріали справи, відповідач таким правом не скористався.

Відповідачем, всупереч вимог Закону №1058-IV, не вчинено жодних дій щодо перевірки періодів роботи позивача на посадах, включених до Списку №1.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №30 від 11.11.2024 року, а тому таке підлягає скасуванню, таким чином, періоди роботи позивача обраховуються роками, місяцями і днями, відтак їх належить сумувати для встановлення загального страхового стажу періоду роботи та періоду роботи на пільгових умовах, що дає право на призначення пенсії за віком, суд не вправі зобов`язувати пенсійний орган зараховувати періоди роботи позивача на посадах, віднесених до Списку №1 та зарахування до страхового стажу за періоди роботи з 11 листопада 1993 року по 19 січня 1995 року; з 18.08.2000 року по 29.11.2002 року; з 25 січня 2005 року по 02 листопада 2009 року; з 23 березня 2010 року по 26 грудня 2011 року; з 01 березня 2012 року по 30 жовтня 2012 року; з 03.12.2012 року по 28.07.2014 року, згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення №30 від 11.11.2024 та зобов`язання відповідача, як орган, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, повторно розглянути заяву позивача від 05.11.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, а ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Крім цього, у контексті оцінки решти доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №380/583/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Ільчишин
судді В. В. Гуляк
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 21.11.25