Справа № 640/1584/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Житомир справа № 640/1584/19

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, акту, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасування акт ГУ ДФС у м. Києві від 30.10.2018 №3597/26-15-13-11-28 про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування";

- зобов`язати відповідача відновити право на податкову знижку та прийняти рішення про нарахування та повернення 8316,00 грн - суми податкової знижки в зменшення оподаткованого доходу платника податку на суму витрат, понесених за навчання, відповідно до поданої декларації за 2017 рік.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач протиправно нарахував податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 8316,00 грн, тоді як вказана сума є податковою знижкою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2019 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Житомирським окружним адміністративним судом за належністю та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Черноліхову С.В.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позов просить у його задоволенні відмовити, оскільки у позивача відсутні законні підстави для включення до податкової знижки витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, так як відповідно до квитанції від 08.08.2017 фактичні витрати понесені не безпосередньо платником податку.

Ухвалою суду від 21.05.2025 призначено дану справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.06.2025.

05.06.2025 судове засідання відкладено на 19.06.2025 у зв`язку з неявкою позивача.

19.06.2025 ухвалою суду замінено відповідача по справі на Головне управління ДПС у м. Києві і вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що під час проведеної посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві камеральної перевірки податкової декларації ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2017 рік виявлено відсутність у позивача законодавчих підстав для включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, оскільки відповідно до квитанції від 08.08.2017 № 0.0.822823822.1 фактичні витрати не понесені безпосередньо платником податку.

За результатами перевірки складено акт № 3597/26-15-13-11-28 від 30.10.2018.

Не погоджуючись із вказаним актом, позивач подавав на нього заперечення, яке залишено без задоволення.

На підставі акта перевірки № 3597/26-15-13-11-28 від 30.10.2018 ГУ ДФС у м. Києві 30.11.2018 прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування, на 8316,00 грн.

Вважаючи такі акт і рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.2 ст. 76 ПК України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України, за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Оформлення посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків-юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів щодо дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (далі - Порядок від 20 серпня 2015 року № 727), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затвердженими наказом Державної фіскальної служби України від 1 червня 2017 року № 396 (далі - Методичні рекомендації від 1 червня 2017 року № 396).

Згідно з Порядком від 20 серпня 2015 року № 727 та Методичними рекомендаціями від 1 червня 2017 року № 396, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.

Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України, на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

У разі незгоди з контролюючим органом платник податків має право оскаржити прийняте рішення (податкове повідомлення-рішення) (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України).

За змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.

Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.

Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам частини другої статті 2 КАС України, які не можуть поширюватися на акт перевірки.

Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у частині оскарження акта ГУ ДФС у м. Києві від 30.10.2018 №3597/26-15-13-11-28 про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2018 №.

Відповідно до пп.14.1.170 п.14.1 ст.14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп. «а» п.30.9 ст.30 ПК України, податкова пільга надається шляхом податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору.

Порядок адміністрування податку на доходи фізичних осіб встановлений розділом ІV ПК України.

Статтею 162 ПК України передбачено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з пп.166.1.1 п.166.1 ст.166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Відповідно до пп.166.1.2 п.166.1 ст.166 ПК України, підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп.166.2.1 п.166.2 ст.166 ПК України).

Перелік витрат, дозволених до включення до податкової знижки, встановлений п.166.3 ст.166 ПК України.

Згідно з пп.166.3.3 п.166.3 ст.166 ПК України, платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п.164.6 ст.164 Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, як суму коштів, сплачених платником податку на користь закладів освіти для компенсації вартості здобуття середньої професійної або вищої освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення, який не одержує заробітної плати. Така сума не може перевищувати розміру доходу, визначеного в абзаці першому підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, в розрахунку на кожну особу, яка навчається, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для отримання податкової знижки платник податків має понести витрати протягом звітного податкового року на користь закладів освіти та сума витрат не може перевищувати розміру доходу, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Підпунктом 169.4.1 п. 169.4 ст. 169 ПК України передбачено, що податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

Пунктом 166.4 ст. 166 ПК України встановлені обмеження права на нарахування податкової знижки.

Згідно з п.166.4 ст.166 ПК України, податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а так само резиденту - фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідний контролюючий орган і має про це відмітку у паспорті.

Загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу.

Якщо платник податку до кінця податкового року, наступного за звітним не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.

Пунктами 179.1, 179.5 ст. 179 ПК України установлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.179.8 ст.179 ПК України, сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім`ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2017 між Київським національним університетом ім. Тараса Шевченка (Виконавець) та ОСОБА_1 (Замовник), ОСОБА_2 (Студент) укладено договір про надання освітньої послуги (навчання), за умовами якого Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання Студента за денною формою навчання, рівень - бакалавр, спеціальність 081 Право, строком з 01.09.2017 по 30.06.2021 на юридичному факультеті.

За рік навчання бакалавра ОСОБА_2 у Київському національному університеті ім. Тараса Шевченка 08.08.2017 було здійснено оплату у сумі 46200,00 грн.

Позивач, вважаючи, що має право на податкову знижку у сумі 8316,00 грн у зв`язку з оплатою вказаної суми за навчання доньки, включив її до своєї податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Однак, на думку відповідача у позивача відсутні законні підстави для включення до податкової знижки витрат, сплачених за навчання на користь вітчизняних закладів освіти, так як відповідно до квитанції від 08.08.2017 фактичні витрати понесені не безпосередньо платником податку. У відзиві на позов відповідач вказав, що у квитанції від 08.08.2017 неможливо ідентифікувати платника.

Суд при цьому зазначає, що відповідно до дубліката чека від 08.08.2017 № 0.0.822823822.1 здійснено оплату у сумі 46200,00 грн за навчання ОСОБА_2 , 1 рік навчання, отримувач - Київський національний університет ім. Тараса Шевченка.

ОСОБА_1 вказує, що саме він вніс вказану суму коштів в якості оплати за навчання своєї доньки, яка є членом його сім`ї першого ступеня споріднення, надав довідку про свої доходи на підтвердження фінансової спроможності оплатити навчання доньки. Також позивач зазначив, що у 2017 році його донька не працювала за трудовим договором, не отримувала зарплату, не була платником податку на доходи фізичних осіб, відповідно, не мала можливості самостійно оплатити своє навчання. Крім того, будь-яка інша особа не зверталася про включення до податкової знижки суми витрат, сплачених за навчання за вказаним договором про надання освітніх послуг.

Відповідач такі доводи позивача не спростував, протилежного не довів.

Отже, висновки відповідача в акті камеральної перевірки суд вважає безпідставними.

Інших тверджень, як підстави для відмови позивачу у наданні податкової знижки, не вказано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування".

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати податкову знижку суд зазначає таке.

Згідно з п.179.8 ст. 179 Податкового кодексу України, сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві здійснити нарахування податкової знижки за 2017 рік із включенням до її складу суми фактично здійснених протягом 2017 року витрат на навчання у розмірі 8316,00 грн, не є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, не виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головно управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, акта, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2018 № .

Зобов`язати Головне управлінням ДПС у м. Києві нарахувати ОСОБА_1 податкову знижку за наслідками звітного податкового 2017 року у сумі 8316,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

25.11.25