Справа № 520/23642/25
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 листопада 2025 р. справа №520/23642/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_4 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 , що полягала у невключенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до наказів командира військової частини НОМЕР_4 про виплату додаткової винагороди в розрахунку 100 000 грн. в місяць за час стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за 4 дні 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023;

- визнати незаконною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_2 , що полягала у невиплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткової винагороди за час стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за 4 дні 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023 - в сумі 13 930,19 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 включити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до наказу командира військової частини НОМЕР_2 у місяці, в якому рішення суду набуде законної сили, про виплату йому додаткової винагороди за час стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за 4 дні (10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023) - в сумі 13 930,19 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , додаткову винагороду за час стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за 4 дні (10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023) - в сумі 13 930,19 грн. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 , зазначеного в п. 1 прохальної частини цієї позовної заяви, шляхом перерахунку зазначеної суми на картковий рахунок ОСОБА_1 за реквізитами: ОСОБА_2 IBAN НОМЕР_5 РНОКПП/ЄДРПОУ НОМЕР_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 1, п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 24.03.2022 по 19.02.2023 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , з 20.02.2023 по 07.11.2023 - у військовій частині НОМЕР_4 , які на правах окремих батальйонів перебували у складі військової часини НОМЕР_2 , на посадах осіб офіцерського складу. Позивач воював на лінії бойового зіткнення з ворогом і отримав два бойових поранення: 05.05.2023 - середньої тяжкості, внаслідок ворожого арителерійського обстрілу в м. Бахмут, 10.05.2023 - тяжке, внаслідок ворожого обстрілу з РСЗВ, після якого проходив і досі проходить лікування, отримавши статус особи інвалідністю внаслідок війни ІІ групи. 10.10.2023 позивач вибув на стаціонарне лікування внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини та між 10.10.2023 і 01.11.2023 (включно) перебував у процесі пересування до місць стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я, в тому числі, пересування між закладами охорони здоров`я (військовими частинами НОМЕР_7 і НОМЕР_8 ). 01.11.2023 позивач повернувся зі стаціонарного лікування у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини, із закладу охорони здоров`я до місця служби. Проте, позивачу виплачено додаткову винагороду в розрахунку 100 тис. грн. тільки за дні фактичного перебування в медичному стаціонарі в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовій частині НОМЕР_8 , тобто - з 13.10.2023 по 31.10.2023 (19 днів), але не виплачена додаткова винагорода за попереднє перебування у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовій частині НОМЕР_7 ), час слідування між медичними закладами (військовими частинами НОМЕР_7 і НОМЕР_8 ) та час слідування з медичного закладу (військової частини НОМЕР_8 ) до військової частини - місця проходження служби ( АДРЕСА_2 ). Позивач зазначає, що весь час стаціонарного лікування позивача внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, включаючи пересування з місця служби до закладу охорони здоров`я, пересування між закладами охорони здоров`я і пересування із закладу охорони здоров`я назад до місця служби становив не 19 днів, а 23 дні, тобто, позивачу не була виплачена додаткова винагорода за 4 дні (10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023). Позивач вважає таку бездіяльність військової частини НОМЕР_4 , у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 тис. грн. включаються, серед іншого, особи, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого. Направленням Військово-лікарської комісії №3507 від 28.09.2023 позивача направлено для проходження медичного огляду ВЛК до ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_7 ), з метою визначення придатності до несення військової служби. Отже, ОСОБА_1 прямував від військової частини НОМЕР_4 до військової частини НОМЕР_7 (військовий госпіталь у АДРЕСА_2 ) та надалі до військової частини НОМЕР_8 (військовий госпіталь у АДРЕСА_3 ), упродовж 10 13 жовтня 2023 року в якості особи, яка направляється на медичний огляд ВЛК щодо придатності до проходження військової служби, а не як особа, що переміщається між лікувальними закладами як така, що проходить стаціонарне лікування після поранення. Медичний огляд ВЛК та стаціонарне лікування не є тотожними поняттями, оскільки під час огляду вирішується питання щодо придатності до військової служби або причинно-наслідковий зв`язок, а під час стаціонарного лікування проводиться комплекс медичних заходів щодо лікування хвороби (травми, поранення, тощо). ОСОБА_1 лише 13.10.2023 поступив у Полтавський військовий шпиталь, що не охоплюється поняттям «стаціонарного лікування після отримання поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого» (він з метою огляду ВЛК самостійно переміщався між військовою частиною НОМЕР_4 та лікувальними закладами, використовуючи свій час на власний розсуд), а тому, на думку відповідача, підстави для виплати додаткової винагороди за 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, тобто за час переміщення від військової частини НОМЕР_4 до лікувального закладу для проходження ВЛК та у зворотному напрямку від лікувального закладу (виписаний 31.10.2023) до військової частини НОМЕР_4 - 01.11.2023 (прибув), а всього за 4 дні в сумі 13 930,19 грн. відсутні.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що дійсно був направлений на проходження ВЛК до військової частини НОМЕР_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). У день оформлення зазначеного направлення позивач перебував у відпустці для лікування внаслідок поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, тому вибув у військову частину НОМЕР_7 після свого повернення з відпустки - 10.10.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 10.10.2023 №300, яким зазначено вибуття позивача до військової частини НОМЕР_7 для проходження ВЛК у зв`язку з лікуванням після поранення. Тобто, вже на етапі направлення до медичної військової частини НОМЕР_7 позивач розпорядчим документом (наказом) командування був скерований до неї не просто для проходження ВЛК (що зазвичай робиться в амбулаторному режимі), а саме у зв`язку з лікуванням після поранення. Позивач прибув до Військового госпіталю м. Полтави 13.10.2023, оскільки тоді переміщувався на милицях, мав неконсолідований перелом правих гомілкових кісток і суттєві болі в них, не мав можливості вільного пересування громадським, також, крім проблем по лінії травматології, позивач мав на той час гострі проблеми по лінії неврології, офтальмології та гастроентерології, які додатково унеможливлювали його швидку мобільність та суттєво ускладнювали її як таку. 01.11.2023 позивач прибув до військової частини НОМЕР_4 . Отже, сумарний час перебування позивача на лікуванні у зв`язку з пораненням - із врахуванням переміщення між закладами охорони здоров`я, з місця служби до закладу охорони здоров`я і з закладу охорони здоров`я до місця служби становить 23 дні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.02.2023 по 07.11.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .

З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2025 №354 вбачається, військова частина НОМЕР_4 ліквідована з передачею правонаступництва до Військової частини НОМЕР_2 .

Позивач є учасником бойових дій, інвалідом війни 2 групи, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.09.2023 №3534, ОСОБА_1 05.05.2023 отримав травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_4 .

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.06.2023 №2076, ОСОБА_1 10.05.2023 отримав травму за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 07.09.2023 №347, травма пов`язана із захистом Батьківщини. Ступінь тяжкості важка.

Направленням Військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2023 ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для несення військової служби.

Згідно наданих позивачем для огляду судом на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі №520/23642/25 оригіналів засвідчених копій витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.10.2023 №300 та від 12.10.2023 №302 (з мокрими печатками), виданих за підписом ТВО начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з 10.10.2023 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військову частину НОМЕР_7 ) для проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з із лікуванням після поранення.

З 12.10.2023 ОСОБА_1 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військову частину НОМЕР_8 ) для проходження військово-лікарської комісії у зв`язку з із лікуванням після поранення.

Як вбачається з наданих копій наказів командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.10.2023 №300 та від 12.10.2023 №302, виданих за підписом начальника стройової частини відділення персоналу штабу групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з 10.10.2023 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військову частину НОМЕР_7 ) для проходження військово-лікарської комісії.

З 13.10.2023 ОСОБА_1 вибув у ІНФОРМАЦІЯ_6 (військову частину НОМЕР_8 ) для проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_8 від 17.10.2025 №25766, ОСОБА_1 направлений для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) командиром військової частини НОМЕР_4 до військової частини НОМЕР_7 (направлення від 28.09.2023 №3507/1).

ТВО начальника клініки ушкоджень військової частини НОМЕР_7 10.10.2023, шляхом проставлення візи на направленні №3507/1, направив ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_3 ) для визначення ступеню придатності до військової служби.

Відповідно до постанови ВЛК військової частини НОМЕР_8 від 31.10.2023 ОСОБА_1 непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців.

Таким чином, ОСОБА_1 у період з 13.10.2023 по 31.10.2023 проходив стаціонарний медичний огляд, за наслідками якого військовою частиною НОМЕР_8 прийнято відповідно постанову.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 13.10.2023 по 31.10.2023 також підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого №2924 та випискою з епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2924.

Згідно з копією наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 01.11.2023 №323, ОСОБА_1 з 01.11.2023 прибув з Покровської центральної районної лікарні після лікування у зв`язку з пораненням.

На підставі листа Військової частини НОМЕР_8 від 19.03.2024 №1170/1445, яким підтверджується перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, внесено зміни в додаток 6 до наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.11.2023 №889 "Про виплату додаткової винагороди за жовтень 2023 року".

Так, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.06.2025 №683 "Про внесення змін до наказів" ОСОБА_1 включено до переліку військовослужбовців на виплату додаткової винагороди за період з 01.10.2023 по 07.10.2023 та з 13.10.2023 по 31.10.2023.

Отже, позивачу було виплачено додаткову винагороду за період перебування на стаціонарному лікуванні з 13.10.2023 по 31.10.2023 (19 днів), що не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 вважає, що Військовою частиною НОМЕР_4 допущено протиправну бездіяльність щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за ще 4 дні (10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023), тобто за попереднє перебування у ІНФОРМАЦІЯ_3 (військовій частині НОМЕР_7 ), час слідування між медичними закладами (військовими частинами НОМЕР_7 і НОМЕР_8 ) та час слідування з медичного закладу (військової частини НОМЕР_8 ) до військової частини НОМЕР_4 , у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі - Закон №2232-XII).

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону №2232-XII, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону №2232-XII визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1-2 Закону Закон №2011-XII, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону Закон №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197(в редакції чинній на момент виникнення спільних правовідносин) (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжено Указами Президента України та діє на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1-1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №836 від 09.08.2023 (Пункт 1 в редакції Постанови КМ № 836 від 09.08.2023 - у частині виплати додаткової винагороди застосовується з 1 червня 2023 року)) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Спірним питанням в межах розгляду даної справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, повернення з лікарняного закладу до місця служби.

З аналізу пункту 1-2 Постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 04.06.2023 №2076, ОСОБА_1 10.05.2023 отримав МВТ: дотичне непроникаюче черепно-мозкове поранення. Лінійний перелом скроневої кістки. Забій ГМ. Перелом стінок лівої гайморової пазухи, летеральної стінки лівої орбіти лівої вилочної кістки. Закритий перелом кісток правої гомілки. ВОСП лівої гомілки. СПО. Травма отримана за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу Військової частини НОМЕР_4 в АДРЕСА_4 .

Довідкою військово-лікарської комісії від 07.09.2023 №347 встановлено, що 07.09.2023 ВЛК КНП "Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області проведено медичний огляд ОСОБА_1 . Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Травма, (ТАК), пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми надана командиром військової частини НОМЕР_4 від 04.06.2023 №2076). Ступінь важкості травми - важка.

Отже, підтверджена перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, судом встановлено таке.

Згідно з копією медичної карти стаціонарного хворого №2924 та випискою з епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2924 ОСОБА_1 у період з 13.10.2023 по 31.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_8 ).

Таким чином, наявна друга умова для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Щодо посилання відповідача на те, що позивач направлявся для проходження військово-лікарської комісії, а не на лікування внаслідок поранення, суд зазначає, що інших умов, окрім факту пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та фактом перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, законодавцем не передбачено.

Відтак, період переміщення позивача до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та повернення до місця служби, а саме: 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023, позивачу належала виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. пропорційно з розрахунку на місяць.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає, що спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, є визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи переміщення до лікарняного закладу, з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023, та як наслідок, зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100 000,00 грн. додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи переміщення до лікарняного закладу, з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023.

З огляду на те, що нормами Порядку №168 передбачено, що виплата додаткової винагороди, у тому числі і збільшеної до 100 000,00 грн., здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), тому додаткового зобов`язання відповідача включити ОСОБА_1 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 у місяці, в якому рішення суду набуде законної сили, про виплату йому додаткової винагороди, відповідно до приписів Постанови №168 за судовим рішенням не потребує. Відповідно суд відмовляє у задоволенні цієї частини вимог.

Щодо розміру виплати вказаної винагороди суд зазначає наступне.

Визначення конкретного розміру грошового забезпечення, що належить виплаті на користь позивача за спірний період, є компетенцією відповідача і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку військовою частиною.

Завдання правосуддя полягає у перевірці правильності здійснення таких розрахунків відповідачем у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні відносини, а не у нарахуванні позивачу грошового забезпечення замість уповноваженого на це органу - військової частини.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити додаткову винагороду за час стаціонарного лікування внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за 4 дні (10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023) - в сумі 13 930,19 грн., шляхом перерахунку зазначеної суми на картковий рахунок ОСОБА_1 за реквізитами: ОСОБА_2 IBAN НОМЕР_5 РНОКПП/ЄДРПОУ НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи переміщення до лікарняного закладу, з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100 000,00 грн. додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні, включаючи переміщення до лікарняного закладу, з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, 10.10.2023, 11.10.2023, 12.10.2023, 01.11.2023.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.