Справа № 805/456/18-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 листопада 2025 року Справа №805/456/18-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Аканова О.О., в порядку письмового провадження перевіривши звіт Державної податкової служби України про виконання рішення по справі № 805/456/18-а, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року зобов`язано Державну податкову службу України (місцезнаходження: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) відновити значення реєстраційної суми відповідно до поданої звітної декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС (місцезнаходження: 87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Троїцька, буд.61, ) від 01 грудня 2017 року за червень 2015 року від`ємне значення податку на додану вартість у сумі 56 233 560, 00 грн., в рядку 21 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю в адміністративній справі №805/456/18-а відмовлено.

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю в адміністративній справі №805/456/18-а повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 28 липня 2022 року в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю в адміністративній справі №805/456/18-а відмовлено.

Ухвалою суду від 14 серпня 2025 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю в адміністративній справі №805/456/18 повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю в адміністративній справі №805/456/18-а відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у справі № 805/456/18-а задоволено; ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у справі № 805/456/18-а скасовано; заяву товариства з обмеженою відповідальністю ДОНБАСЕНЕРГОРЕСУРС про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 805/456/18-а задоволено; зобов`язано Державну податкову службу України протягом одного місяця з дня отримання копії цієї постанови подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 805/456/18-а.

Від Державної податкової служби України надійшла заява, в якій просили продовжити встановлений судом процесуальний строк на подання звіту щодо виконання судового рішення по справі № 805/456/18-а на 90 календарних днів.

Заява обґрунтована тим, що система електронного адміністрування ПДВ працює в автоматичному режимі та не передбачає ручного втручання, оскільки всі показники, які беруть участь у розрахунку цієї суми, підтягуються автоматично і з урахуванням даних визначених у податкових деклараціях. Таким чином, судові рішення по зазначеній справі пов`язані з опрацюванням інформації в інформаційних системах ДПС України та опрацюванням ДПС всіх показників податкової звітності позивача.

Вказали, що з огляду на зміст спірних правовідносин дана категорія справи не є типовою у виконанні щодо коригуванню показників інформаційно телекомунікаційної програми СЕА ПДВ, яка працює виключно в автоматичному режимі та відповідно до алгоритмів визначених Податковим кодексом України.

Просили врахувати, що у ДПС на станом на сьогодні відсутня технічна можливість виконання рішення суду, внаслідок чого здійснюється технічне доопрацювання програмного забезпечення щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ в частині обрахунку суми податку на додану вартість, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за рішенням суду. Разом з тим, забезпечення технічної складової виконання судового рішення по даній справі у повному обсязі є досить триваючим процесом зважаючи на впровадження в країні воєнного стану.

Також зазначили, що ДПС України наразі вживається вичерпний перелік заходів, спрямованих на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 № 805/456/18-а, проте потребує додаткового часу на їх реалізацію в контексті вищезазначених обставин, оскільки забезпечення технічної складової виконання судового рішення по даній справі у повному обсязі є досить триваючим процесом зважаючи на впровадження в країні воєнного стану.

Щодо відсутності підстав для накладення штрафу, передбаченого ст. 382 КАС України, вказали, що ДПС України вжито всіх передбачених заходів, спрямованих на виконання судового рішення у межах та спосіб визначених Податковим кодексом України, у зв`язку з чим правові підстави для застосування штрафу на голову ДПС відсутні.

Просили продовжити встановлений судом процесуальний строк на подання звіту щодо виконання судового рішення по справі № 805/456/18-а на 90 календарних днів.

До заяви про виконання судового рішення надано:

- доповнення до Заявки на доопрацювання програмного забезпечення щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ (доповнення до Заявки від 28.12.2023 № 306/ІКС/99-00-21-03-01-08 в частині уточнення порядку обрахунку (перерахунку) реєстраційної суми (?Накл) на виконання рішення суду/комісії).

Розглянувши поданий Державною податковою службою України заяву про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №805/456/18-а, суд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Схожі висновки Конституційний Суд України зробив у рішеннях від 1 березня 2023 року у справі № 2-р(ІІ)/2023 (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення) та від 19 квітня 2023 року у справі № 4-р(ІІ)/2023 (щодо особових даних у судовому рішенні).

Відповідно до частини першої, другої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Також суд зазначає, що в адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Вищенаведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 1 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі №200/3958/19-а, від 24 липня 2023 року у справі №420/6671/18 та від 1 травня 2023 року у справі № 520/926/21.

Як зазначено в пункті 1 розділу ІІ Рекомендацій Rec(2003)16, Комітету Міністрів Ради Європи (КМРЄ) Щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у сфері адміністративного права, держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень в межах розумного строку; вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили; у разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволяє домагатися виконання такого рішення, зокрема за допомогою судової заборони або пені.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) Щодо якості судових рішень з метою забезпечення ефективності правосуддя, усі країни повинні мати процедури забезпечення виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст. 382-3 КАС України якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Також суд враховує критерії Європейського суду з прав людини, що встановлюють, чи має звинувачення кримінальний характер, широко відомі як, критерії Енгеля (Engel and оthers v. Netherlands, заява № 5100/71) (передбачають необхідність суду врахування: кваліфікації правопорушення згідно з національним законодавством, характеру правопорушення та суворості покарання, якому обвинувачений ризикує бути підданий), а також вид та суворість покарання стосовно фізичної особи та, відповідно, необхідність застосування судом у цій справі при визначенні такого виду адміністративної відповідальності максимальних стандартів доказування, гарантуючи конституційні принципи рівності та змагальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Метою продовження процесуального строку, установленого судом, є сприяння особі в реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним в контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Державною податковою службою України в заяві про продовження встановленого судом процесуального строку на подання звіту вказано, що на сьогодні відсутня технічна можливість виконання рішення суду, внаслідок чого здійснюється технічне доопрацювання програмного забезпечення щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ в частині обрахунку суми податку на додану вартість, на яку платник має право зареєструвати податкову накладну/розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за рішенням суду на підтвердження чого надали доповнення до Заявки на доопрацювання програмного забезпечення щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити Державній податковій службі України процесуальний строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 382-3 КАС України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (частина 4 статті 382-3 КАС України).

Частиною 5 статті 382-3 КАС України передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Як вбачається зі звіту ДПС України з метою виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду складено доповнення до Заявки на доопрацювання програмного забезпечення щодо функціонування системи електронного адміністрування ПДВ.

Наведене свідчить, що ДПС України наразі здійснюються заходи, спрямовані на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 №805/456/18-а, а тому, на думку суду, є достатніми для звільнення керівника суб`єкта владних, відповідального за виконання рішення суду, від накладення штрафу.

Керуючись ст. ст. 121, 248, 256, 382, 382-1, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити Державній податковій службі України строк на 3 місяці для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 у справі №805/456/18-а.

Звільнити керівника Державної податкової служби України від сплати штрафу.

Попередити Державну податкову службу України, що звіт повинен відповідати вимогам частин другої та третьої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу Державної податкової служби України, що суд згідно положень статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України:

- відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення; якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу;

- у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення;

- у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Копію ухвали направити на адресу учасників справи.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.О. Аканов