Справа № 320/23432/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року № 320/23432/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 71 від 25.12.2023, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 , до загального страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.10.1980, а також призначити і виплачувати йому пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.09.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно трудової книжки через виправлення у даті народження. Позивач вважає, що після досягнення 60-річного віку, маючи більше 30 років страхового стажу, він має право на призначення пенсії за віком, а тому рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у відзиві на позовну заяву вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивач не набув необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 27.10.1980, оскільки дату народження позивача виправлено. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №71 від 25.12.2023 вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Представник Головного управління ПФУ в м. Києві у відзиві на позовну заяву також заперечувала проти задоволення позовних вимог з таких самих підстав, що й Головне управління ПФУ у Київській області.

Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було надано до суду матеріали пенсійної справи позивача.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 27.09.2023 виповнилось 60 років.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , позивач працював: з 27.10.1980 по 25.08.1981 та з 01.10.1982 по 13.01.1983 у Красноярському Політехнічному інституті на посаді лаборанта; з 24.02.1984 по 07.05.1984 на Дослідно-експериментальному заводі НДІСТ інженером; з 12.05.1984 по 09.04.1985 проходив службу в Радянській Армії; з 25.04.1985 по 22.07.1985 працював на Виробничому об`єднанні «Червоний екскаватор» електромеханіком; з 02.04.1986 по 01.12.1988 - 1362 у Військовому представництву Міністерства оборони СССР, техніком; з 01.12.1988 по 22.08.1990 - у Відділі позавідомчої охорони при Шевченківському РВВС м. Києва, електромонтером; з 04.10.1990 по 31.03.2000 у Відділі позавідомчої охорони при відділі внутрішніх справ виконкому Радянської райради народних депутатів м. Києва, електромонтер; з 01.04.2000 по 12.02.2001 на Державному закритому акціонерному товаристві «ОХОРОНА-Комплекс», електромонтером; з 01.06.2001 по 04.12.2002 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Антей», завгоспом; з 09.01.2003 по 31.03.2007 на Державному закритому акціонерному товаристві «ОХОРОНА-Комплекс» в м. Києві, електромонтером; з 01.04.2007 по 29.09.2010 в Управлінні Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві, електромонтером; з 30.10.2010 по 16.05.2011 отримував допомогу по безробіттю від Київського міського центру зайнятості; з 17.05.2011 по 10.08.2011 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ВЕНБЕСТ» техніком з сигналізації; з 02.01.2018 по 18.03.2019 - в Управлінні поліції охорони в м. Києві - електромонтером.

22.12.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії за віком розглянута ГУ ПФУ у Київській області та 25.12.2023 відповідач прийняв рішення № 71, яким відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 60 років. Вік заявника - 60 років.

Необхідний страховий стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. Страховий стаж особи становить 17 років 04 місяці 17 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 27.10.1980, оскільки дату народження заявника виправлено.

Для зарахування періодів роботи за трудовою книжкою необхідно внести виправлення відповідно до п. 2.13 Інструкції ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 або надати уточнюючі довідки, видані підприємствами, на яких працював заявник, на підставі первинних документів за час виконання роботи, або підтвердити належність трудової книжки в судовому порядку.

Таким чином позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу.

Дата з якої матиме право на пенсійну виплату з 28.09.2028.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Не погодившись із рішенням ГУ ПФУ у Київській області про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

У частині першій Закону №1058-IV визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У відповідності до вимог ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок).

Пунктами 1, 3 Порядку також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент заповнення та внесення у трудову книжку позивача записів у період до 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 (Інструкція № 162), а з 29.07.1993 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 та Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником.

Згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Із аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періоду роботи до страхового стажу і права на отримання пенсії з його врахуванням.

Аналогічна правову позиція висловив Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Як вбачається судом з копії паспорта позивача, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , вбачається, що вона видана на ім`я позивача, проте в даті народження, а саме, в частині зазначення місяця, роботодавцем російською мовою було зроблено виправлення, що й стало підставою для не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки та відмови в призначенні пенсії позивачу.

Таким чином, трудова книжка позивача містить недолік на першій сторінці в частині її оформлення. Водночас, вказаний недолік не може ставити під сумнів наявність у позивача набутого страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 27.10.1980, оскільки особисті дані позивача, зазначені на першій сторінці трудової книжки відповідають даним паспорта, у тому числі, дата народження.

Суд вказує, що неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд звертає увагу, що виправлення в даті народження позивача в його трудовій книжці, не може ставити під сумнів наявність у позивача певного стажу роботи та не є підставою для необхідності підтверджувати такий страховий стаж, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України. Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в матеріалах справи наявний розрахунок страхового стажу позивача, відповідно до якого періоди роботи позивача, зазначені в трудовій книжці вибірково були зараховані відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком та загалом страховий стаж було враховано лише 17 років 4 місяці 17 днів.

При цьому, суд зазначає, що ані в оскаржуваному рішенні, ані у відзиві на позовну заяву відповідачем не наведено жодних правових підстав та обґрунтувань часткового не врахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки позивача.

У зв`язку з чим, суд вважає рішення відповідача від 25.12.2023 про відмову в призначенні пенсії необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи викладене Головним управлінням ПФУ у Київській області протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , а тому такі періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області зарахувати вказані періоди роботи до страхового стажу позивача.

Також суд зазначає, що в позовній заяві представник позивача вказує, що ОСОБА_1 має бути зараховано відповідачем до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 15.08.1983. Водночас, як вбачається судом із розрахунку страхового стажу, вказаний період навчання вже було зараховано відповідачем до страхового стажу роботи позивача.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі № 204/362/17, єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою.

При цьому, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, оскільки при розгляді заяви позивача від 22.12.2023 про призначення пенсії за віком відповідач не розглядав питання щодо зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки начебто через виправлення в даті народження, розрахував страховий стаж позивача неповно, не взяв до уваги усі складові страхового стажу позивача, зважаючи, що деякі періоди роботи позивача, записи про які містяться у трудовій книжці, перетинаються із зарахованим пенсійним органом стажем, суд, з метою дотримання принципу пропорційності, вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 9 КАС України, зобов`язати ГУ ПФУ у Київській області повторно розглянути заяву позивача від 22.12.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У зв`язку з чим, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки та призначити пенсію за віком є передчасними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на викладені обставини та норми законодавства, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області суму судового збору в розмірі 1211,20 грн, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 25.12.2023 за № 71 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 ) періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.10.1980

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 22.12.2023, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині адміністративного позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Андрія Саєнка, 10, ).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.