Справа № 360/2165/25
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25 листопада 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/2165/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі меншому, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25.12.1998, яка передбачає розмір разової грошової виплати для учасників бойових дій п`ять мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Комунальний заклад «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2022 році позивачу, як ветерану війни учаснику бойових дій була нарахована і виплачена Комунальним закладом «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради» щорічна разова грошова допомога у розмірі 1491,00 грн.

Вказана допомога нарахована Центром на підставі переданого (за реєстр. № 39 від 25.05.2022) Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Луганській області списку одержувачів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року за вих. № 38/05-426 від 24.05.2022.

17 жовтня 2025 року позивач звернулася до Центру із заявою (вх. № Л-240 від 20.10.2025), у тому числі і з метою досудового врегулювання цього питання щодо перерахунку та виплати різниці щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у відповідності із статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25.12.1998, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

За результатами розгляду клопотання позивача, 28.10.2025 відповідачем на електронну пошту позивача надано лист-відповідь за № Л-240/01/1138-01-08, в якому Центром зазначено, що виплату щорічної разової грошової допомоги відповідач здійснював дотримуючись порядку використання коштів державного бюджету та у розмірі, відповідно до прийнятої 07 травня 2022 року Кабінетом Міністрів України Постанови № 540.

Щодо нарахування та виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, то відповідачем у листі зауважено, що останній є бюджетною установою, власних доходів не має і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України».

Позивач вважає, що вказаними діями відповідач протиправно фактично зменшив виплату позивачу, як учаснику бойових дій належної разової щорічної грошової допомоги до 05 травня передбаченої у 2022 році у розмірі визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-ХІV від 25.12.1998, чим порушив право позивача на законне отримання відповідної грошової допомоги, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій 5 (п`ять) мінімальних пенсій за віком.

Одночасно позивачем в позовній заяві заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває дотепер. Починаючи з 01.01.2021 позивач проходила військову службу в Управлінні Держспецзв`язку в Луганській області та починаючи з 01.09.2025 надалі проходить військову службу по теперішній час в Управлінні Держспецзв`язку в Одеській області.

Позивач, як військовослужбовець у період з 14.06.2022 по 29.01.2024 була залучена до виконання службових (бойових) завдань у складі сил та засобів оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною (постанова Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 761/28821/20).

Враховуючи ті обставини, що позивач є військовослужбовцем та перебуває по теперішній час на військовій службі, що пов`язано з обов`язком виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, як того вимагає стаття 11 Закону № 548, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, участі у виконанні завдань із територіальної оборони, а також у заходах, спрямованих на підтримання в регіоні правового режиму воєнного стану в складі сил оборони України відповідно до Положення № 432 в умовах воєнного стану є такими, які виникли об`єктивно, протягом строку, який пропущено, незалежно від волі позивача, значно ускладнили, а у деяких випадках під час виконання службових (бойових) завдань, переміщення до нового місця служби в інший регіон України унеможливили можливість вчасно звернутись до адміністративного суду першої інстанції у строки, визначені ст. 122 КАС України.

На підставі вищенаведеного, позивач просив суд поновити строк на звернення до суду.

Ухвалою суду від 17.11.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду, відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до суду, а також інших доказів поважності причин його пропуску.

20.11.2025 на виконання ухвали суду від 17.11.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків та заява про поновлення строку звернення до суду.

В обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач зазначив, що предметом спору у вказаній справі є оскарження розміру виплаченої позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 1491 грн.

Позивач вказує, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу, що на час виникнення спірних відносин у таких справах, які розглядаються також діє стаття 12 Закону № 3551-ХІІ (пільги учасникам бойових дій) у редакції Закону № 367-XIV, за правилами якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (постанови Верховного Суду від 13.06.2023 у справі №560/8064/22; від 19.12.2023 у справі №460/25365/22; від 15.04.2024 у справі №640/8186/22; від 08.10.2024 у справі № 520/36703/23 та інші).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.11.2022, яке постановою Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 640/8186/22 залишено в силі, набрало законної сили та визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 540 від 07.05.2022 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою затверджено «Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань» з додатком до Порядку про розміри виплати у 2022 році разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в частині визначення грошової допомоги учасникам бойових дій в розмірі 1491 гривень; зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

За таких обставин Центр, як орган соціального захисту нижчого рівня, який є суб`єктом владних повноважень був зобов`язаний щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги позивачу до 5 травня за 2022 рік, як учаснику бойових дій застосувати статтю 12 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, зокрема самостійно прийняти управлінське рішення або ж ініціювати питання перед органом вищого рівня про нарахування і виплату недоплаченої суми вказаної грошової допомоги, що вочевидь з підстав бездіяльності відповідача у вирішенні цього питання зроблено не було.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем у вказаному публічно-правовому спорі допущена саме протиправна бездіяльність, а не протиправні дії, як помилково вважав позивач щодо виплати останньому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у меншому розмірі, ніж передбачено частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». А отже оскарженню підлягає у вказаній справі за змістом позовних вимог допущена протиправна бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2022 року у розмірі меншому п`яти мінімальних пенсій за віком.

Щодо процесуальних строків на звернення до суду в частині оскарження протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, позивач зазначив, що відповідно до вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 6 лютого 2025 року по справі №990/29/22 така протиправна бездіяльність може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває доки не будуть встановлені обставини, які дозволять визначити, чи були дотриманні приписи закону в точному його розумінні.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду строк звернення до суду існує не для того, щоб надавати можливість суб`єкту владних повноважень уникнути відповідальності. Триваюче право повинно бути захищено, а триваюче порушення - припинено, тобто протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути оскаржена до суду в будь-який час за весь період, протягом якого вона триває. В іншому разі суб`єкт владних повноважень отримав би легітимацію з боку держави у формі забезпечення можливості зловживання правом та безкінечне продовження протиправної поведінки з огляду на відсутність дієвого механізму спонукання до виконання обов`язку.

Позивач вважає, що його звернення з позовною заявою до суду з урахуванням виправлених недоліків в частині підстав предмету спору, які були допущені помилково у вказаній позовній заяві позивачем, враховуючи протиправну бездіяльність відповідача у взаємозв`язку із правовими висновками зробленими Великою Палатою Верховного Суду щодо строків на оскарження такої бездіяльності, є поданою у визначений законом строк.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до вимог частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Так, суд зазначає, що заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. Відповідно з цим, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, викладені в заяві, оскільки останні не є тією обставиною, з якою може бути пов`язано початок перебігу строку звернення до суду.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, від 30.10.2018 у справі № 493/1867/17, від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 18.11.2020 у справі № 380/5202/20.

Так, спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатися при отриманні щорічної допомоги до 5 травня у 2022 році.

Таким чином, суд вважає, що у позивача право на звернення до суду за захистом своїх прав виникло з моменту виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році.

При цьому, як вже було зазначено судом в ухвалі суду від 17.11.2025, відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Так, 30 вересня відповідного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована, а перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 по справі № 607/7919/17, від 16.05.2018 по справі № 521/9634/17.

Таким чином строк звернення до суду з даною позовною заявою закінчився 31.03.2023. Проте, позовна заява подана до суду 07.11.2025, що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, суд вважає доводи позивача щодо триваючої бездіяльності відповідача необгрунтованими, оскільки строки виплати щорічної разової допомоги визначені Законом, та звернення до суду за захистом порушеного права залежало від позивача.

Суд зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19 вказала на те, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказана позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у останові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Що стосується посилання позивача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2025 року №990/29/22, суд зазначає, що у цій справі оскаржувалась бездіяльність Президента України щодо невидачі указу про призначення ОСОБА_1 на посаду судді, видати який відповідач мав не пізніше тридцяти днів із дня отримання відповідного подання ВРП, то предметом спору в цій справі, як визначив Верховний Суд, є триваюче порушення прав позивачки у виді невиконання суб`єктом владних повноважень свого обов`язку протягом законодавчо визначеного строку.

Отже, обставини цієї справи є відмінними від обставин справи №990/29/22.

Жодних доказів існування обставин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду, позивачем у клопотанні не наведено, тому суд визнає зазначені позивачем підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду неповажними та відмовляє у поновленні строку звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи, що наведені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються судом неповажними, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом до Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комунального закладу «Центр соціальної допомоги та підтримки» Дніпропетровської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО.В. Захарова