Справа № 380/12353/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позову без розгляду

25 листопада 2025 рокусправа №380/12353/25
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого-судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці, потребу в якій встановлено довідкою ВЛК №1019 від 23.12.2022 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою судді від 23.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 22.07.2025 року залучено до участі у справі співвідповідача Військову частину НОМЕР_2 ; роз`яснено сторонам, що за правилами ч.6 ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Від представників відповідачів надійшли клопотання про залишення позову без розгляду на підставі ч.3 ст.123 КАС України. В обґрунтування клопотання посилаються на те, що позивачу ще в січні 2025 року було достеменно відомо, що йому не виплачена спірна винагорода, оскільки у заяві від 14.01.2025 року він просив нарахувати та виплатити таку. Вказали, що 17.01.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто адвокатський запит представника позивача від 08.01.2025 року та на його прохання направлено на електронну пошту скан-копію листа командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.01.2025 року №116, до якого додано файл у форматі Microsoft Excel із зазначенням нарахованих та виплачених позивачу сум. Разом з тим, зазначили, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду. З огляду на наведене, посилаючись на ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, просять суд залишити позов без розгляду.

Ухвалою суду від 17.11.2025 року, в порядку ч.13 ст.171 КАС України, зазначену позовну залишено заяву без руху, а позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

21.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування заяви посилається на те, що після отримання відповіді на заяву відповідача від 14.01.2025 року стало очевидним, що подана заява не містила відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116, яка, на думку представника позивача, має істотне значення для правильного вирішення спору. У зв`язку з цим, направлену позивачем заяву від 22.04.2025 року неможливо вважати ідентичною попередній заяві, оскільки вона ґрунтується на іншому фактичному підґрунті та містить відмінний обсяг додатків. Зазначив, що лише після отримання відповіді на заяву від 22.04.2025 року позивач зміг достеменно з`ясувати позицію відповідача, адже документи, додані до заяви, повністю підтверджують доводи позивача щодо наявності у нього права на отримання додаткової грошової винагороди. Оскільки відповідь відповідача була надана 28.04.2025 року, відтак, вважає, що тримісячний строк звернення до суду в межах ст.233 КЗпП України спливає 28.07.2025 року включно. Позивач звернувся із даним позовом до суду 17.06.2025 року, тобто в межах тримісячного строку з дати, коли йому стало відомо про порушення свого права на отримання всіх належних виплат.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до ч.1 ст.122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що положення ст.122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями ст.233 КЗпП України, зокрема ч.2 цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 року у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022 року), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022 року, ч.ч.1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Суд встановив, що предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу у період з 23.12.2022 року по 21.01.2023 року додаткової винагороди на період дії воєнного стану у збільшеному розмір до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці.

14.01.2025 року представник позивача, через Міністерство оборони України, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року пропорційно періодам перебування у відпустці за станом здоров`я, рекомендованій довідкою ВЛК №1019 23.12.2022 року. До заяви було додано, зокрема: копію паспорта та РНОКПП позивача; копію довідки про обставини травми №189 від 29.11.2022 року; копію довідки ВЛК №1019 від 23.12.2022 року; копію витягу з протоколу №9 від 02.01.2024 року.

Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2025 року №197 надано відповідь на вищевказану заяву представника позивача, якою відмовлено позивачу у виплаті спірної винагороди. Серед іншого, зазначено «…Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров?я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров?я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров?я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

У свою чергу, у довідці ВЛК СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.12.2022 року №1019, Витязі з протоколу засідання 12 Регіональної ВЛК від 02.01.2024 року №9 відсутня інформація про ступінь важкості поранення Вашого клієнта, що унеможливлює прийняття рішення командиром військової частини НОМЕР_1 про включення Вашого клієнта до наказу про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за спірний період.».

22.04.2025 року представник позивача, через Міністерство оборони України, повторно звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн розмірі згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року пропорційно періодам перебування у відпустці за станом здоров`я, рекомендованій довідкою ВЛК №1019 23.12.2022 року. До заяви було додано, зокрема: копію паспорта та РНОКПП позивача; копію довідки про обставини травми №189 від 29.11.2022 року; копію довідки ВЛК №1019 від 23.12.2022 року; копію витягу з протоколу №9 від 02.01.2024 року; копію відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116, за змістом якої травма позивача віднесена до категорії «тяжка»; копію відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2025 року №197.

Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2025 року №1487/6/801 надано відповідь на вищевказану заяву представника позивача, якою відмовлено позивачу у виплаті спірної винагороди. Серед іншого, зазначено «…Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров?я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров?я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров?я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

У свою чергу, у довідці ВЛК СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» від 23.12.2022 року №1019, Витязі з протоколу засідання 12 Регіональної ВЛК від 02.01.2024 року №9 відсутня інформація про ступінь важкості поранення Вашого клієнта. Окрім цього, до заяви долучена копія відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 в останньому абзаці якої зазначено, що рішенням постійно діючої ВЛК КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» травма Вашого клієнта віднесена до категорії «тяжка». Однак до заяви не долучена копія відповідного рішення ВЛК КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» та таке рішення не перебуває у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 .».

Саме з днем отримання вищевказаного листа командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2025 року №1487/6/801 представник позивача пов`язує день, коли позивач дізнався про порушення своїх, прав, свобод чи інтересів.

Однак суд не погоджується з такими доводами представника позивача, адже неподання при зверненні первинно із заявою до відповідача (у січні 2025 року) документів у повному обсязі (зокрема: копії відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116, за змістом якої травма позивача віднесена до категорії «тяжка») не може зміщувати момент, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх, прав, свобод чи інтересів.

Більше того, аналіз норм постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» свідчить про наявність лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; 2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відтак, неподання разом із заявою від 14.01.2025 року листа-відповіді КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» від 13.09.2023 року №01-08/2116 для підтвердження наявності тяжкого поранення може свідчити лише про неналежне підготування адвокатом заяви від імені позивача. В свою чергу, повторне направлення заяви із тим же проханням (про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100000,00 грн розмірі) не поновлює строк звернення до суду, а є штучним створенням представником позивача підстав для нового обрахунку тримісячного строку звернення до суду.

До того ж, зміст листа за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.01.2025 року №197 у відповідь на заяву представника позивача від 14.01.2025 року дає підстави для висновку, що позивач ще у січні 2025 року набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, в т.ч. і про відмову у виплаті спірної додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я. При цьому, як уже зазначалось судом вище, неналежне оформлення адвокатом заяви від 14.01.2025 року (неподання документів у повному обсязі) не може змінювати момент, з якого позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх, прав, свобод чи інтересів.

Крім того, суд враховує і те, що повторне подання заяви відбулось із зволіканням, адже така подана через три місяці після подання первинної заяви, а не відразу, що свідчило б про сумлінне ставлення до своїх прав та обов`язків.

За правилами ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду у спірній ситуації залежала виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Проте позивач необґрунтовано не дотримався такого порядку та позбавив себе можливості реалізовувати право на звернення до суду в межах встановлених процесуальних строків.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Проте позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, незалежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Враховуючи викладене у сукупності, суд приходить висновку, що заява представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск установленого законом тримісячного строку звернення до суду з цим позовом та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд приходить висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст.240 КАС України, а саме про залишення позову без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.122, 123, 171, 240, 243, 248, 250, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЛанкевич Андрій Зіновійович