Справа № 560/19791/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2025 року 24 листопада 2025 року від представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить заборонити службовим особам органів Національної поліції вчиняти дії щодо затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 року про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості про надання відстрочки ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Представник позивача вказує, що після подання позову та відкриття провадження у справі відповідачем здійснено неправомірні дії, які свідчать про реальну загрозу порушення прав позивача. Зокрема, в особистому кабінеті військовозобов`язаного ОСОБА_1 з`явилась інформація, яка свідчить про те, що між 20.11.2025 та 21.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до органів Національної поліції з приводу непроходження (відмови від проходження) військово-лікарської комісії громадянином ОСОБА_1 . Це призвело до зміни статусу особи в системі "Оберіг" з "На обліку" на "Порушення правил військового обліку" та ініціювання процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім того, станом на 21.11.2025 року заява позивача про відстрочку залишається не задоволеною, що створює ризик вжиття відповідачем заходів із його мобілізації, попри наявність законних підстав для відстрочки. Відсутність рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 може призвести до видачі повістки, примусового доставлення до військкомату чи інших мобілізаційних дій, що унеможливлять догляд за матір`ю позивача, яка потребує постійної допомоги через інвалідність І групи та неможливість самостійно пересуватись. Таким чином, звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 до органів Національної поліції від 20.11.2025 провести адміністративне затримання і доставлення ОСОБА_1 , як це передбачено пунктом 54 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560), на думку представника позивача, свідчать про активні протиправні дії відповідача, спрямовані на незаконну мобілізацію позивача. Водночас невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову, адже норми чинного законодавства щодо надання відстрочки від призову на військову службу поширюються лише на військовозобов`язаних та не поширюються на військовослужбовців.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові або немайнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх необхідно буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуальної рівноправності сторін.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить заборонити службовим особам органів Національної поліції вчиняти дії щодо затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суд звертає увагу, що вимоги зазначені у заяві про забезпечення адміністративного позову не є предметом оскарження у позовній заяві і безпосередньо не випливають з дій, які оскаржуються позивачем.

Так, відповідачем у цій справі зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 , а не Національну поліцію України чи її структурні підрозділи.

Отже, заявлені вимоги про заборону вчинення певних дій Національною поліцією України, яка не є стороною у цій справі, виходять за межі предмета адміністративного спору та не можуть бути предметом розгляду в межах цієї заяви про забезпечення позову.

Отже, наведені позивачем обґрунтування заяви про забезпечення позову не свідчать про наявність обставин, визначених ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі №560/19791/25 шляхом заборони службовим особам органів Національної поліції вчиняти дії щодо затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони службовим особам органів Національної поліції вчиняти дії щодо затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі в адміністративній справі №560/19791/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В.К. Блонський