Справа № 320/2518/25
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2518/25 Суддя першої інстанції: Діска А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суду у складі:

головуючого судді - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Енергетичної митниці на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом Енергетичної митниці до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Енергетична митниця (далі - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - відповідач, АРМА), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила зобов`язати АРМА перерахувати кошти у розмірі 388 400 867,66 грн до Державного бюджету, які є обов`язковими митними платежами у результаті реалізації АРМА на електронних торгах товару «аміак рідкий марки АК, технічний, безводний» у кількості 42 080 923 кг, який перебуває в митному режимі транзит, що переміщувався на митну територію України трубопровідним транспортом на підставі періодичних митних декларацій типу ТР 80 РР за №UА 903130/2022/001016 та №UA 903130/2022/001017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 закрито провадження у справі. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що указаний спір не належить розгляду у порядку адміністративного чи будь-якого іншого судочинства, оскільки Енергетична митниця не наділена правом на звернення до суду із вказаним позовом, а цей спір не відноситься до компетенційного з огляду на відсутність на момент реалізації товару в АРМА повноважень щодо контролю за сплатою митних платежів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відкрити провадження за позовною заявою. Свою позицію обґрунтовує тим, що Енергетична митниця не заперечувала, що цей спір не є спором про стягнення податкового боргу, а відтак посилання суду на п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України є безпідставним. Наголошує, що АРМА фактично погоджується про належність цього спору до компетенції адміністративних судів, однак заперечує щодо можливості бути відповідачем у ньому. Окремо звертає увагу, що, задовольняючи заяву відповідача про закриття провадження у справі, суд порушив приписи ст. 167 КАС України. Крім того, зазначає, що судом не було розглянуто клопотання позивача про залучення третьої особи та заяву про уточнення позовних вимог, а також в порушення приписів п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України не роз`яснено, до юрисдикції якого суду віднесено вирішення цього спору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу АРМА просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що оскільки спір у цій справі не належить до компетенційного, адже на час реалізації товарів не діяла норма, яка передбачала обов`язок АРМА здійснювати сплату митних платежів, та не стосується стягнення податкового боргу, а орган державної влади не вправі звертатися з позовом до іншого органу, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість його розгляду і вирішення у порядку будь-якого судочинства.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.11.2025.

У судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у них мотивів і підстав.

Представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Приписи ч. 4 ст. 5 КАС України передбачають, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Отже, суб`єкт владних повноважень, яким у спірному випадку є Енергетична митниця, вправі звертатися до адміністративного суду виключно у випадку, передбаченому, зокрема, законом.

Матеріали справи свідчать, що вказаний спір виник у зв`язку з протиправним, на переконання Енергетичної митниці, невиконанням АРМА вимог статтей 293, 295-1 Митного кодексу України (далі - МК України), в частині сплати митних платежів, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту, щодо товару «аміак рідкий технічний», який перебував у митному режимі транзиту та який реалізований АРМА на електронному майданчику у період з 06.09.2022 по 17.01.2023.

Відповідно до ч. 7, якою доповнена ст. 293 МК України згідно з Законом України від 21.11.2023 №3475-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, у разі реалізації іноземних товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають на митній території України під митним контролем та за які не сплачені митні платежі, а також таких, що незаконно ввезені на митну територію України, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі тих, які відповідно до кримінального процесуального законодавства України передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для реалізації у порядку та на умовах, визначених Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є особа, яка реалізує такі іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Приписи ст. 295-1, якою МК України доповнений Законом України від 21.11.2023 №3475-ІХ, визначають особливості нарахування та сплати митних платежів під час реалізації товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до кримінального процесуального законодавства України.

Частинами 7-10 указаної статті МК України передбачено, що Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, забезпечує перерахування на рахунки, відкриті для зарахування надходжень державного бюджету, контроль за справлянням яких покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, коштів (у сумі митних платежів, що підлягали б сплаті при випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення у вільний обіг на митній території України), одержаних від реалізації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у частині cьомій статті 293 цього Кодексу, протягом п`яти робочих днів з дня зарахування таких коштів на поточні рахунки.

Розрахунок суми митних платежів, що підлягали б сплаті при випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення у вільний обіг на митній території України, якщо такі митні платежі не були попередньо сплачені, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у частині сьомій статті 293 цього Кодексу, що передаються відповідно до кримінального процесуального законодавства України для реалізації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, здійснюється у порядку, визначеному цією статтею. Кошти у сумі митних платежів, одержані від реалізації таких товарів, транспортних засобів комерційного призначення, підлягають перерахуванню особою, яка реалізувала такі товари, транспортні засоби комерційного призначення, на рахунки, відкриті для зарахування надходжень державного бюджету, контроль за справлянням яких покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, у строк, визначений законодавством.

Щокварталу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом, між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, проводиться звірка відомостей щодо реалізації товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у частині сьомій статті 293 цього Кодексу, а також сум митних платежів, що надійшли на рахунки, відкриті для зарахування надходжень державного бюджету, контроль за справлянням яких покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, від реалізації таких товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у частині сьомій статті 293 цього Кодексу, набувають статусу українських товарів після перерахування особою, яка їх реалізувала, на рахунки, відкриті для зарахування надходжень державного бюджету, контроль за справлянням яких покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, сум митних платежів, що підлягали б сплаті при випуску таких товарів, транспортних засобів комерційного призначення у вільний обіг на митній території України.

За правилами ч. ч. 1-2 ст. 303 МК України у разі несплати або неповної сплати митних платежів у порядку і в строки, встановлені цим Кодексом та Податковим кодексом України, несплачена сума митних платежів вважається податковим боргом особи, визначеної відповідно до частини першої або другої статті 293 цього Кодексу, та стягується у порядку і строки, встановлені Податковим кодексом України.

Належні до сплати суми митних платежів стягуються з осіб, відповідальних за їх сплату.

Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку свідчить, що обов`язок із сплати митних платежів АРМА закріплений у МК України з 24.12.2023. При цьому, регламентуючи порядок виконання АРМА такого обов`язку та взаємодію ним з митними органами, законодавець не передбачив можливість його виконання Національним агентством у примусовому порядку за позовом відповідної митниці. На користь цього висновку свідчать й приписи ст. 303 МК України, які не відносять митні платежі, про перерахування яких до Державного бюджету України просить Енергетична митниця у цій справі, до податкового боргу особи, визначеної відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 293 МК України, тобто АРМА. Указане, у свою чергу, унеможливлює поширення на спірні правовідносини приписів Податкового кодексу України, які, як правильно підкреслено судом першої інстанції, наділяють контролюючий орган (у тому числі митницю) правом на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Більше того, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, на час реалізації на електронних торгах товару «аміак рідкий технічний» з 06.09.2022 по 17.01.2023 положення Митного кодексу України ще не зазнали змін згідно з Законом України від 21.11.2023 №3475-ІХ, що унеможливлює вирішувати питання про їх застосування на визначені Енергетичною митницею спірні правовідносини.

Як вже було наголошено вище, до адміністративного суду за зверненням суб`єкта владних повноважень може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п. 3 ч. 1 ст. 19 КАС України), а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкту владних повноважень надано такому суб`єкту законом (п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України).

На переконання колегії суддів, наведені вище мотиви дають підстави погодитися з позицією суду першої інстанції про відсутність в Енергетичної митниці права на звернення до суду із вказаним позовом у площині п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України.

Щодо доводів апелянта про те, що цей спір відноситься до компетенційного з огляду на те, що протиправні дії АРМА перешкоджають реалізації компетенції Енергетичної митниці внаслідок неможливості припинення митного режиму транзиту на товар «аміяк рідкий технічний», колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (провадження № 12-245гс18) сформульовано правову позицію згідно з якою, поведінка органів, через які діє держава у цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави у цивільних або адміністративних відносинах. Отже, як у цивільних, так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Держава в особі відповідних органів може брати участь в судових процесах, в тому числі в якості позивача, за правилами цивільного, господарського або адміністративного судочинства, виходячи, в першу чергу, із суті правовідносин та з урахуванням, зокрема, суб`єктного складу сторін та інших чинників, які можуть впливати на визначення юрисдикції судів.

Отже, за загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, бо це означатиме позов держави до неї самої.

Винятком є компетенційний спір. Втім, хоча формально цей спір вирішується у позовному провадженні, по суті це не є спором про право. Натомість у такому судовому процесі суд дає тлумачення законодавства, роз`яснюючи межі компетенції органів.

При цьому під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Також для звернення до адміністративного суду суб`єкт владних повноважень як позивач повинен відповідати основним умовам, а саме: такий суб`єкт має бути наділений повноваженнями для звернення до суду.

Як вже було наголошено вище, звернення до суду із вказаним позовом зумовлено протиправним, на переконання Енергетичної митниці, невиконанням АРМА вимог статтей 293, 295-1 МК України, в частині сплати митних платежів, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту, щодо товару «аміак рідкий технічний», який перебував у митному режимі транзиту та який реалізований АРМА на електронному майданчику у період з 06.09.2022 по 17.01.2023.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно зазначив, що вказаний спір не відноситься до компетенційних, оскільки у цьому випадку не йдеться мова про визначення та розмежування компетенції між Енергетичною митницею і АРМА.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У свою чергу, у спірному випадку суд першої інстанції обґрунтовано не зазначив, у порядку якого судочинства має розглядатись такий спір, оскільки, на переконання колегії суддів, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, треба тлумачити в контексті ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду судами загальної юрисдикції.

Така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 у справі № 9901/152/18, від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18, від 26.02.2019 у справі № 9901/787/18, від 20.03.2025 у справі № 990/371/24.

Викладене, за встановлених вище обставин та їх правового регулювання свідчить про неналежність за вказаного суб`єктного складу сторін та предмету позову вирішення цього спору за правилами адміністративного та будь-якого іншого судочинства, а відтак наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст. 167 КАС України при вирішенні заяви АРМА про закриття провадження у справі, оскільки будь-яких аргументів, у чому полягало таке порушення, Енергетичною митницею не наведено.

Щодо твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не вирішив заяви Енергетичної митниці про уточнення позовних вимог та про залучення третіх осіб, колегія суддів зазначає, що уточнені позовні вимоги були прийняті судом першої інстанції, що вбачається із змісту оскаржуваної ухвали. У свою чергу, невирішення питання про залучення до участі у справі третіх осіб не зумовило неправильне вирішення питання про можливість розгляду цієї справи у порядку адміністративного судочинства.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцева

Повне рішення виготовлено 25 листопада 2025 року.