Справа № 725/8443/25
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/8443/25
Номер провадження 2-а/725/121/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року Чернівецький районний суд міста Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що постановою від 07.02.2025 № 614, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; постановою від 19.03.2025 № 1525, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП; постановою від 19.03.2025 № 1526, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представник позивача наполягає на тому, що вказані вище постанови є протиправними через відсутність в діях його довірителя ознак правопорушення та підлягають скасуванню, оскільки дані постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права.

У зв`язку з вище викладеним, просить суд скасувати постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 лютого 2025 року № 614 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; від 19 березня 2025 року № 1525 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП; та від 19 березня 2025 року № 1526 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закривши провадження у справі.

Представник відповідача скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні даного позову повністю відмовити за безпідставністю.

Сторони по даній справі в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням положень ч. 8 ст. 262 КАС України, судовий розгляд справи проведено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається у постанові від 07.02.2025 № 614 позивач, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 29.01.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від проходження медичного огляду за направленням ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 2/447 від 29.01.2025, чим порушив вимоги абзацу 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Натомість у постанові від 19.03.2025 № 1525 вказано, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не перебуває на обліку за задекларованим місцем проживання у відповідних районних (міських) ТЦК та СП, чим порушив вимоги абзаців 5, 7 ч. 3 ст. 1, ч. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пп. 1 п. 1 Додатку 2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Своєю чергою постанова від 19.03.2025 № 1526 мотивована тим, що позивач, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, знаходячись 03.03.2025 о 11 год. 20 хв. в приміщенні збірного пункту Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації в м. Чернівці Чернівецької області, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1711 від 03.03.2025, чим порушив вимоги абзацу 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судом встановлено що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 16 березня 2000 року взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується його тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.02.2020.

При цьому, 01 вересня 2021 року до вказаного військовооблікового документу внесено запис про те, що ОСОБА_1 з цієї дати виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 за ст. 37 п. 6 пп. 7 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» із змінами.

Аналогічні відомості про виключення позивача з військового обліку містяться у довідці ІНФОРМАЦІЯ_9 від 05.04.2022 № 15/83.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації ОСОБА_1 виїхав з місця зареєстрованого проживання та фактично почав проживати у АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 27.12.2022 № 7726-.

Позивач стверджує, що у серпні 2025 року йому було заблоковано банківські рахунки на підставі постанови державного виконавця, який в усному порядку повідомив, що на його виконанні перебувають три постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 про накладення штрафу в сумі по 17000,00грн.

Положення статті 210 КУпАП поширюють свою дію на призовників, військовозобов`язаниих і резервістів та передбачаються відповідальність за порушення правил військового обліку.

Поряд з цим, стаття 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У своїх постановах відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним.

Згідно з ч.9ст.1ЗаконуУкраїни «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Разом з тим, як підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_1 та довідкою від 05.04.2022 № 15/83 ОСОБА_1 виключений з військового обліку з 01.09.2021 за ст. 37 п. 6 пп. 7 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Відтак позивач не є військовозобов`язаним, а тому він не може порушити правила військового обліку та на нього не поширюються норми щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

29.01.2025 та 03.03.2025 ОСОБА_1 був затриманий у м. Чернівці та примусово доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_10 (29.01.2025) та Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_2 (03.03.2025). При цьому, позивач наголошував представникам ТЦК та СП, що виключений з військового обліку з 01 вересня 2021 року, надавши відповідні документи, а тому наполягав на тому, що він не є військовозобов`язаним та не підлягає медичному огляду. Саме з цього приводу позивач не пройшов медичного огляду, оскільки такий обов`язок у нього був відсутній. Утім представники ТЦК та СП не взяли до уваги такі пояснення ОСОБА_1 та склали відносно нього відповідні протоколи про адміністративне правопорушення, після чого відпустили.

Крім того, з цих же підстав у діях (бездіяльності) позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 210 КУпАП, так як останній знятий з військового обліку, тому в нього відсутній обов`язок щодо повторного взяття на такий облік за місце фактичного проживання як внутрішньо переміщена особа.

Окрім того встановлено, що позивач як ВПО зареєстрований у АДРЕСА_1 , про що вказано у постановах), натомість до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягав ІНФОРМАЦІЯ_11 , який поширює свої повноваження і обслуговує Чернівецький район Чернівецької області, крім міста Чернівці, яке відноситься до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, оскаржувані постанови не містять відомостей про те яким чином ОСОБА_1 пов`язаний з ІНФОРМАЦІЯ_12 , чому саме цей орган, а не орган за місцем фактичного проживання позивача розглядав справу про адміністративні правопорушення. Більше того, направлення на медичний огляд згідно постанов від 07.02.2025 та 19.03.2025 були складені посадовими особами різних ТЦК та СП, а відомостей про наявність повноважень у таких осіб на видачу таких направлень позивачу постанови не містять.

Окрім того, суд не може залишити поза увагою, що згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, оскаржувані постанови не містять жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на те, що згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у вищезазначених постановах не зазначено будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, не наведено оцінки доказів.

Частиною 11 статті 38 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про військовий облік і військову службу» військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Відповідно до вимог Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядок № 1487 (додаток 2 до Порядку), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відповідно до ч.8 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

За змістом ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років. До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держатель реєстру має право отримати інформацію про військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відповідно до Примітки до ст.210 КУпАП Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вбачає, що оскаржувані постанови не містять належних та допустимих доказів неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 персональних даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Оскаржувані постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можуть вважатися беззаперечним доказом вчинення саме ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не була доведена «поза розумним сумнівом», тому постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є безпідставними та підлягають скасуванню, а справи слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 254, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 лютого 2025 року № 614 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; від 19 березня 2025 року № 1525 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП; та від 19 березня 2025 року № 1526 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн за порушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справах від 07 лютого 2025 року № 614, від 19 березня 2025 року № 1525 та 19 березня 2025 року № 1526 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_3 - судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Апеляційна скарга може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців Іщенко І. В.