Справа № 380/10462/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10462/24 пров. № А/857/27857/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року (суддя- Крутько О.В., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/10462/24 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024; визнання протиправною відмову Львівської митниці від 02.05.2024 №7.4-2/15- 02/13/12823 у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024. В задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною відмови Львівської митниці від 02.05.2024 №7.4-2/15- 02/13/12823 у скасуванні та залишенні без змін рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила Львівська митниця, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову якою в задоволені позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його в силі.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (покупець) та Компанія ANHUI POWERSTAR POWER MACHINERY CO., LTD, Китай (продавець) уклали Контракт № PSVH006 купівлі-продажу від 11.09.2023 року, предметом якого є те, що продавець продає, а покупець купує зазначений у договорі товар, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товар.

На виконання вимог Контракту № PSVH006 від 11.09.2023 р., згідно рахунку-фактури (Інвойсу) № PSVH006-28091984 від 11.09.2023 покупець придбав у продавця товар вартістю 32 895,00 доларів США.

З метою митного оформлення вказаного товару позивач 07.03.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA52U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 44 митної декларації..

Декларантом до митного контролю разом з митною декларацією було надано наступні документи: зовнішньоекономічний договір № PSVH006 від 11.09.2023 р.; додаток №1 до контракту № PSVH006 від 11.09.2023 р.; комерційна пропозиція б/н від 11.09.2023 р.; рахунок-фактура (інвойс) № PSVH006-28091984 від 11.09.2023 р.; платіжне доручення в іноземній валюті № 3 від 27.09.2023 р.; інформаційний лист банку №50 від 11.03.2024 р.; лист-роз`яснення отримувача від 11.03.2024 р.; договір на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу №11082023-1 від 11.08.2023 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №7074 від 01.12.2023 р.; платіжна інструкція № 3 від 21.12.2023 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 7182 від 28.12.2023 р.; платіжна інструкція № 3 від 31.01.2024 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 125 від 30.01.2024 р.; платіжна інструкція № 2 від 30.01.2024 р.; автотранспортна накладна № 10 від 23.01.2024 р.; залізнична накладна CMГС № від 26.12.2023 р.; коносамент № ZM23110082 від 07.11.2023; копія митної декларації країни відправлення № 03941997 від 05.11.2023 р.; копія транзитної декларації № 23PL322080NS6D08U9 від 22.12.2023 р.; довідка про надання транспортно-експедиційних послуг № 28 від 28.12.2023 р.; висновок експерта № 24/1/042 від 06.03.2024 р.; додатки до Висновку експерта № 24/1/042 від 06.03.2024 р.; прайс-лист від 11.09.2023 р.; лист від відправника б/н від 24.01.2024 р.

Львівська митниця за наслідками опрацювання наданих документів надіслала повідомлення від митниці декларанту про подання додаткових документів, на яке позивач надав відповідь, просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надано: додатки до висновку експерта № 24/1/042 від 06.03.2024; платіжне доручення в іноземній валюті № 3 від 27.09.2023 р.; лист б/н від 11.03.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №7074 від 01.12.2023; платіжна інструкція № 3 від 21.12.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 7182 від 28.12.2023; платіжна інструкція № 3 від 31.01.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 125 від 30.01.2024 р.; платіжна інструкція № 2 від 30.01.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення № 03941997 від 05.11.2023 р.; прайс-лист від 11.09.2023 р.; персональна комерційна пропозиція б/н від 11.09.2023 р.

Львівською митницею за результатами розгляду документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024, в графі 33 якого було вказано: Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За результатами встановлено наступне: - контракт від 11.09.2023 № PSVH006 (далі - Контракт) не містить відомостей про особу, що підписала його від імені продавця, та її повноваження; - пунктом 5 контракту передбачено попередню оплату товару, однак платіжні документи до митного оформлення не подавалися; - у транзитній декларації Республіки Польща під кодом коносаменту вказано документ з номером, що відрізняється від номера поданого до митного оформлення коносаменту; - відповідно до п. 1.2 Договору на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу від 11.08.2023 № 11082023-1 (далі - Договір) надаються на підставі Заявки, яка згідно з п. 3.1 Договору є документом, де узгоджується вартість послуг. Також пунктом 1.2 передбачена наявність додатку 1 до контракту. Ні заявка, ні додаток до митного оформлення не подавалися. - пунктом 3.1 Договору передбачено виставлення експедитором рахунків, однак такі до м/о не подавалися. - довідка не є бухгалтерським документом, що може підтверджувати числові значення складових митної вартості. - щодо висновку експерта від 06.03.2024 № 24/1/042: у примітках після таблиці 5 та на ст. 27 згадано додатки до висновку, що мали б містити відомості щодо об`єктів порівняння. Однак, такі додатки до м/о не подавалися. У зв`язку з низькою якістю копії документа QR-коди в таблиці 5 неможливо відсканувати для отримання закодованої інформації, адреси інтернет-посилань неможливо прочитати. Пунктом 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, визначено, що експертом проводиться ідентифікація об`єкта оцінки. Ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав - встановлення відповідності об`єкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього. В порушення вказаної норми експертом при описі об`єкта оцінки не відзначено, що генератори - комбінованого живлення (бензин/газ), хоча відповідна інформація наявна на маркуванні об`єкта дослідження, а відомості про наявність газового редуктора наявні в інвойсі. Це могло вплинути на об`єктивність проведеного дослідження.

Відтак, митницею встановлено неподання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості (оплата за товар, заявка, додаток 1 до Договору, рахунки на оплату ТЕО), підписання контракту невідомою особою повноваження якої встановити неможливо, та розбіжності у поданих документах (номер коносаменту). Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 9) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Дослідивши додатково надіслані декларантом документи встановлено: копія платіжного доручення від 27.09.2023 № 3 низької якості та його зміст (зокрема в частині переказаних сум) не може бути встановлений; експортна декларація від 05.11.2023 № 03941997 містить відомості про номер контракту PST073-23, що не відповідає ні номеру поданого до м/о контракту, ні номеру інвойса. - номер коносамента не відповідає номеру поданого коносамента і відповідає номеру коносамента, зазначеному в транзитній декларації РП 23PL322080NS6D08U9; платіжне доручення №3 від 21.12.2023 засвідчує сплату коштів за рахунком №7074 від 01.12.2023. Однак, пунктом 3.2 Договору передбачено обов`язок замовника сплатити рахунки протягом 5 робочих днів з моменту пред`явлення. - рахунок 7182 від 28.12.2023 містить відомості про вартість залізничного перевезення за маршрутом Гданськ Пшемисль, однак у залізничній накладній від 26.12.2023 станцією завантаження вказано Ґдиню. - рахунок 7182 від 28.12.2023 містить відомості про вартість залізничного перевезення за маршрутом Пшемисль - Мостиська другі, однак вартість їх не включена до митної вартості товару, хоча принаймні частина цього маршруту пролягає по території Польщі.

Відтак, митницею встановлено невірний розрахунок декларантом митної вартості (не включено вартість перевезення на ділянці Пшемисль - кордон України), неподання документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості (оплата за товар, заявка, додаток 1 до Договору,), підписання контракту невідомою особою повноваження якої встановити неможливо, та розбіжності у поданих документах (номер коносаменту).

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, не застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу і декларанта інформації про подібні товари; не застосовано методи 2в і 2г з причини відсутності в митного органу необхідних даних для розрахунку. Використано метод 2ґ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару № 1 слугувала МД від 19.12.2023 р. №23UA23U3, де митна вартість товару "бензиновий генератор 2,8 кВт" становить 6,21 дол. США за кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД від 16.12.2023 №23UA67U3, де митна вартість товару "статор/ротор для електродвигуна" становить 8,08 дол. США за кг. Коригування на умови поставки, комерційні рівні та розмір партії не здійснювалося».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209000/2024/000032.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 12.03.2024 №UA209000/2024/000127/2.

На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №24UA85U6 та 18.03.2024 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Позивач не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI, з наступними мінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Згідно частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно частини другої статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

Згідно частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно статті 57 МК України визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Згідно частини сьомої статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 58 МК України врегульовано, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18 зазначив наступне: …Митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що для здійснення митного оформлення товару позивач 07.03.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 24UA52U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеному у митній декларації.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивачем до митної декларації надано документи згідно переліку, який наведено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митну вартість товару згідно з поданих митної декларації визначено за першим методом - за ціною договору.

Подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Разом з тим, відповідач не погодився з задекларованою митною вартістю товару та здійснив коригування, застосувавши 6 (резервний) метод. В обґрунтування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач вказав, що контракт від 11.09.2023 № PSVH006 не містить відомостей про особу, що підписала його від імені продавця, та її повноваження.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до контрагента ANHUI POWERSTAR POWER MACHINERY CO., LTD з проханням роз`яснити яка особа була уповноважена на укладання та підписання від імені компанії ANHUI POWERSTAR POWER MACHINERY CO., LTD зовнішньоекономічного контракту № PSVH006 від 11.09.2023 року. Листом від 01.04.2024 Компанія ANHUI POWERSTAR POWER MACHINERY CO., LTD надала відповідь про те, що уповноваженою особою, яка діяла від імені ANHUI POWERSTAR POWER MACHINERY CO., LTD при укладенні зовнішньоекономічного контракту № PSVH006 від 11.09.2023, яка його підписала є Tao Yu.

В оскаржуваному рішенні митний орган зазначив також, що пунктом 5 Контракту передбачено попередню оплату товару, однак платіжні документи до митного оформлення не подавалися.

Банківський платіжний документ № 3 від 27.09.2023 р., який підтверджує оплату за товар, подавався на вимогу посадової особи митного органу. Факт його подання підтверджує зміст графи 44 митної декларації № 24UA85U6 від 18.03.2024. До заяви № 1 в порядку ст. 55 МК України повторно було подано банківський платіжний документ № 3 від 27.09.2023 р., який підтверджує оплату товару.

Відтак, позивач спростував вищезазначені аргументи відповідача.

В рішенні про коригування митної вартості митний орган покликається на те, що у транзитній декларації Республіки Польща під кодом коносаменту вказано документ з номером, що відрізняється від номера поданого до митного оформлення коносаменту.

Суд першої інстанції вірно вказав, що декларантом позивача до митного оформлення додавався коносамент № ZM23110082 від 07.11.2023 року. У транзитній декларації Республіки Польща № 23PL322080NS6D08U9 від 22.12.2023 року у графі 44 зазначено домашній коносамент №1КТ936360. До заяви № 1 в порядку ст. 55 МК України було долучено: домашній коносамент №1КТ936360.

Також оскаржуване рішення мотивується наступним: «відповідно до п. 1.2 Договору на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу від 11.08.2023 № 11082023-1 надаються на підставі заявки, яка згідно з п. 3.1 договору є документом, де узгоджується вартість послуг. Також пунктом 1.2 передбачена наявність додатку 1 до контракту. Ні заявка, ні додаток до митного оформлення не подавалися».

Стосовно таких доводів відповідача суд зазначає, що заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. На законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору. Частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю.

Відповідно до ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналогічна позиція відображена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 зокрема вказано, що « … серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість», тому вимога про її надання є безпідставною».

В обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано: договір на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу №11082023-1 від 11.08.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №7074 від 01.12.2023; платіжну інструкцію №3 від 21.12.2023; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №7182 від 28.12.2023; платіжну інструкцію №3 від 31.01.2024; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №125 від 30.01.2024; платіжну інструкцію №2 від 30.01.2024, довідку про надання транспортно-експедиційних послуг №28 від 28.12.2023; автотранспортну накладну б/н від 23.01.2024; залізничну накладну CMГС № від 26.12.2023; коносамент №ZM23110082 від 07.11.2023; копію митної декларації країни відправлення № 03941997 від 05.11.2023.

Таким чином, декларантом було подано належним чином оформлені документи, які підтверджували транспортні витрати згідно досліджуваної поставки.

В оскаржуваному рішенні відповідач також зауважив, що пунктом 3.1 договору передбачено виставлення експедитором рахунків, однак, такі до митного оформлення не подавалися.

Наведені аргументи відповідача спростовані позивачем, який вказав, що рахунки на оплату транспортно-експедиційних послуг № 7074 від 01.12.2023, №7182 від 28.12.2023 та №125 від 30.01.2024 подавались на вимогу посадової особи митного органу, про що зазначено у графі 44 митної декларації № 24UA85U6 від 18.03.2024. На вимогу також подавались банківські платіжні документи № 3 від 21.12.2023, № 3 від 31.01.2024 та №2 від 30.01.2024, що стосуються оплати вищезазначених рахунків на транспортування.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи відповідача в оскаржуваному рішенні, що довідка не є бухгалтерським документом, що може підтверджувати числові значення складових митної вартості.

Подана до митного оформлення довідка про надання транспортно-експедиційних послуг № 28 від 28.12.2023 року містить загальну інформацію про транспортно-експедиційні витрати. Вказана довідка лише деталізує інформацію про понесені позивачем та включені у митну вартість транспортні витрати позивача.

Стосовно покликання відповідача на недоліки у формуванні висновку експерта від 06.03.2024 № 24/1/042, то суд враховує, що поданий до митного контролю висновок експерта є чинним, виданий експертом у межах компетенції та не скасований у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги інші зауваження митного органу до документів позивача, оскільки такі є не суттєвими та не впливають на правильність визначення митної вартості задекларованого товару.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Відтак, що при його прийнятті суб`єкт владних повноважень діяв не на підставі закону, який регулює спірні відносини; необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги слід задовольнити в частині визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Стосовно позовних вимог в частині визнати протиправною відмови Львівської митниці від 02.05.2024 №7.4-2/15-02/13/12823 у скасуванні та залишенні без змін рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/000127/2 від 14.03.2024, суд зазначає, що вказаний лист Львівської митниці не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку. Відтак, апеляційний суд також вважає, що такий не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов`язки, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №380/10462/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга