Справа № 363/4957/25
Суддя: Лукач О. П.
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

25.11.25 363/4957/25
25 листопада 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області
Лукач О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Горбенком Костянтином Олеговичем, про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №812 від 12.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП,
06.11.2025 до суду, через систему «Електронний суд», представником позивача адвокатом Горбенком К.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення яким, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 500,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.11.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді Лукач О.П.
В порядку визначеному частиною третьою статті 252 КАС України (в редакції Закону №4508-IX від 18.06.2025) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що для ухвалення додаткового рішення посталено виключно питання про судові витрати, а саме про стягнення витрат на правничу допомогу про що, разом з позовом, було подано відповідну заяву, а заяву про ухвалення додаткового рішення представником позивача надіслано до Електронного кабінету відповідача, зареєстрованого у ЄСІТС, яку доставлено 06.11.2025, при цьому протягом 10 днів відповідач у справі не скористався правом подати свої заперечення, суд вважає за можливе здійснити розгляд вказаного питання без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи №363/4957/25, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про ухвалення додаткового рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, з таких підстав.
Судом встановлено, що 22.08.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 25.08.2025), представником позивача адвокатом Железняк Н.М. подано вказаний адміністративний позов, який ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.09.2025 було залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків, зазначених у вказаному судовому рішенні, протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.
Так, залишення позову без руху було зумовлено необхідність конкретизації змісту та вимог позову позивачем (представником), оскільки зміст позовних вимог та виклад обставин, якими представник позивача обґрунтовував позовні вимоги, стосувалися постанови №821 від 12.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а до позову додано копію постанови №812 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 статті 210-1 КУпАП.
05.09.2025, на виконання вимог ухвали суду від 01.09.2025, до суду, через систему «Електронний суд», представником позивача адвокатом Горбенко К.О. подано позовну заяву у нові редакції, усунувши недоліки, встановлені судом.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09.09.2025 клопотання про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено та поновлено строк на оскарження постанови №812 від 12.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а також відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 14:00 03.10.2025, про що учасників провадження повідомлено у порядку, встановленому КАС України.
Судове засідання, призначене на 03.10.2025, не відбулося у зв`язку із відсутністю головуючого судді через тимчасову непрацездатність (лікарняний). Наступну дату судового засідання визначено 31.10.2025 о 12:00, про що учасників провадження повідомлено у порядку, встановленому КАС України.
У судовому засіданні 31.10.2025 у режимі відеоконференції взяв участь представник позивача.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.11.2025 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасовано постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №812 від 12.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення на нього стягнення штрафу в розмірі 25500 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 484,48 грн.

У заяві про ухвалення додатково рішення у справі, представник позивача адвокат Горбенко К.О. зазначає, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26500,00 грн., додавши до заяви:

Ордер серія АА №1620716 від 04.09.2025 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Горбенком К.О. на підставі договору №04/08/2025 від 04.08.2025;

копію Договору №04/08/2025 від 04.08.2025 про надання правової допомоги, що укладений між ОСОБА_1 та АО «АСПЕКТ»;

платіжні інструкції на суму: 2000,00 грн від 04.08.2025; 4500,00 грн від 15.08.2025; 15000,00 грн від 19.08.2025 та 5000,00 грн від 03.10.2025, щодо сплати Доманом АО «АСПЕКТ» за надання правової допомоги;

копія довідки про перелік наданих послуг та їх вартість, а саме: адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 про надання копій матеріалів адміністративної справи, вартість якого 2000,00грн; вивчення наданих документів, формулювання правової позиції, складання позовної заяви, вартість яких 15000,00 грн; оформлення позовної заяви в новій редакції, вартістю 4500,00 грн; участь у судовому засіданні 31.10.2025 5000,00 грн, а всього, вартість послуг становить 26500,00 грн.

Крім цього, у матеріалах справи (подано з позовом адвокатом Железняк Н.М.) містяться:

Ордер серія АІ №1964563 від 04.08.2025 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Железняк Н.М. на підставі договору №04/08/2025 від 04.08.2025;

адвокатський запит №01-040825, адресований відповідачу в інтересах ОСОБА_1 та докази його надсилання;

копія заяви адвоката Железняк Н.М. до відповідача про ознайомлення із матеріалами адміністративної справи.

Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до частини першої, дев`ятої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі № 280/1765/19, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які входять до предмета доказування у справі, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 320/3271/19.

Суд зазначає, що з аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

У цій постанові (№922/1964/21) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, враховуючи наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих адвокатами послуг, зокрема: складання та надсилання адвокатського запиту, ознайомлення із матеріалами адміністративної справи та формулювання правової позиції, складання та подання позовної заяви у електронному вигляді, яка містила недоліки, допущені адвокатом, що і зумовило залишення її без руху та складання адвокатом і подання позовної заяви у новій редакції, те, що спір виник у справі незначної складності та не характеризується наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до її розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів, а справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в одному судовому засіданні за участі представника позивача у режимі відеоконференції ,суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи факт задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також принципи обґрунтованості, співмірності й пропорційності судових витрат, дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги у розмірі 26 500,00 грн є завищеним та таким, що підлягає зменшенню до 4000,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 242-246, 252, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Горбенком Костянтином Олеговичем, задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у адміністративній справі №363/4957/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №812 від 12.05.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач