Справа № 360/752/24
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 листопада 2025 року м. ДніпроСправа № 360/752/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Савіцького Романа Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/752/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2025 до Луганського окружного адміністративного надійшла заява адвоката Савіцького Романа Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/752/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії, в якій заявник просить суд:

- змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 08.08.2024 року у справі №360/752/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату різниці між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії Позивачу, починаючи з 01.04.2019, встановивши новий спосіб і порядок виконання рішення, а саме: Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь Позивача різницю між фактично сплаченою та належною до сплати сумою пенсії у сумі 126 346,41 грн. (сто двадцять шість тисяч триста сорок шість грн. 41 коп.).

В обґрунтування заяви зазначено таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як військовий пенсіонер.

Позивачу була призначена пенсія за нормами Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (надалі Закон №2262-ХІІ).

08.08.2024 року рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі №360/752/24 задоволено адміністративний позов до ГУ ПФУ та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії.

Указана заява мотивована тим, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 року у справі №360/752/24, яке набрало законної сили, відповідач нарахував позивачу доплату пенсії у розмірі, що становить 126 346,41 грн.

Як стверджує представник заявника, сума вказаної доплати залишається невиплаченою у зв`язку з відсутністю у відповідача необхідних грошових коштів, а примусове виконання державним виконавцем рішення суду у справі №360/752/24 в цій частині результатів не дає. Оскільки заборгованість з виплати пенсії у сумі 126 346,41 грн. залишається невиплаченою упродовж тривалого часу, а згадане рішення суду, яке набрало законної сили, - невиконаним, то, на переконання позивача, наявні достатні підстави для застосування чинної редакції статті 378 КАС України та зміни способу і порядку виконання цього рішення у спосіб стягнення з відповідача суми доплати до пенсії у розмірі 126 346,41 грн.

На виконання вказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснило з 01 квітня 2019 року відповідний перерахунок пенсії, сума доплати пенсії становить 126 346,41 грн., що підтверджується листом відповідача та розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача.

Однак, виплату вказаної суми Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача не здійснило, що свідчить про часткове невиконання рішення суду боржником.

Представник заявника стверджує, що застосування процесуального механізму, передбаченого абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення із зобов`язання вчинити дії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахованої суми (126 346,41 грн.) є єдиним дієвим та ефективним заходом, спрямованим на реальне поновлення порушених соціальних прав громадянина, а не на формальне завершення виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 12.11.2025 заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі у справі призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

18.11.2025 від ГУ ПФУ в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву про зміну порядку і способу виконання рішення суду, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Виділення коштів на виплату стягувачу пенсії минулих періодів за рішенням суду здійснюється з Державного бюджету України на відповідний рік та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Проведення таких виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат Головне управління немає.

Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, не залежить від волевиявлення керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вчинило усі, передбаченні чинним законодавством, залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24, вини або умислу Головного управління на навмисне невиконання в повному обсязі рішення суду немає.

Представник відповідача зазначає, що передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які ґрунтуються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Головне управління звертає увагу суду на те, що виконавчий лист на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі №360/752/24 стороною позивача не отримувався, відповідно до органів державної виконавчої служби для примусового його виконання не надавався, що вказує на порушення визначеного КАС України порядку виконання рішень та передчасності застосування норм ст. 378 КАС України.

Заявником жодним чином не обумовлено питання невжиття ним ніяких дій для примусового виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі №360/752/24.

Також подана заява про зміну способу або порядку виконання рішення суду у справі № 360/752/24 не містить жодних доказів небажання або перешкоджання з боку Головного управління щодо невиконання зазначеного судового рішення.

Виплата залишку доплати пенсії, обчисленої на виконання рішення суду у сумі 126346,41 грн проводитиметься після виділення коштів Пенсійному фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік згідно з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 по справі № 360/752/24, що свідчить про намір Головного управління виконати рішення, однак з дотриманням затверджених порядків та в межах виділених бюджетних асигнувань.

Виконання рішення суду, у тому числі, у даній справі №360/752/24 залежить від бюджетного фінансування, його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання, зміни способу і порядку виконання судового рішення, та не може призвести до його фактичного виконання, позаяк така процесуальна дія у жодному разі не вплине на більш скоріше фінансування державою витрат по виплаті заборгованості пенсії, у тому числі, позивача.

На думку представника відповідача, задоволення заяви адвоката Савіцького Романа Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення призведе до порушення черговості проведення вказаних виплат та надасть штучну перевагу позивачу перед іншими стягувачами, що не відповідає справедливому та неупередженому розгляду справи, оскільки стадія виконання рішення суду є стадією процесу розгляду справи. За таких обставин можна дійти висновку про відсутність обґрунтованих та доведених підстав для задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 360/752/24.

Розглянувши заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 7 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмовити у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 від 24.04.2024 № 5701-1505/5705, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 від 24.04.2024 № 5701-1505/5705, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019.

Рішення набрало законної сили 23.10.2024.

ГУ ПФУ в Луганській області листом від 25.09.2025 № 9076-10009/П-02/8-1200/25 було повідомлено позивача про те, що доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2025 (розрахунок додається), облікованому в Головному управлінні після виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 буде виплачено відповідно до порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 за пенсійною справою № , заборгованість за період з квітня 2019 року по березень 2025 року складає 126246,41 грн.

Проте, суду не надано доказів виплати ОСОБА_1 донарахованої на виконання рішення суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 пенсії в сумі 126246,41 грн.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Абзацом першим частини першої статті 378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною третьою статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з наведених положень слідує, що невиконання рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 від 24.04.2024 № 5701-1505/5705, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019, протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З наданих доказів судом установлено, що невиплаченою ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 залишається донарахована пенсія за вислугою років за період з 01.04.2019 по 31.03.2025 у розмірі 126246,41 грн.

З дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше двох місяців.

Заборгованість у розмірі 126246,41 грн, нарахована на виконання судового рішення, стягувачу не сплачена.

Отже судом встановлено, що наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої пенсії за вислугою років за період з 01.04.2019 по 31.03.2025 у розмірі 126246,41 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про зміну порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Савіцького Романа Євгенійовича в інтересах ОСОБА_1 про зміну порядку виконання судового рішення у справі № 360/752/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі № 360/752/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до довідки для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 від 24.04.2024 № 5701-1505/5705, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2019, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченка, буд. 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованості з донарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.03.2025 у розмірі 126246,41 грн. (сто двадцять шість тисяч двісті сорок шість грн. 41 коп. ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова