Справа № 460/968/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/968/25 пров. № А/857/18430/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року (головуючий суддя Недашківська К.М., о 10:35 год., м. Рівне, повний текст виготовлено 08 квітня 2025 року) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем до перевірки не надано документи, передбачені Правилами, затвердженими наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків України №37 від 13.03.1995, та Інструкцією про порядок оформлення суб`єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженою наказом Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України №343 від 08.07.1997. Наголошує, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи, про отримання товарів від Інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Зазначає, що позивачем на початок проведення перевірки на вимогу контролюючого органу не надано документи, що підтверджують придбання та походження товарів, що реалізовувались та знаходяться в реалізації, у форматі, який дозволив би здійснити його перегляд та/або копіювання.

Вказує, що судом залишено поза увагою, що Договір комісії не підтверджує походження товарів, не конкретизує асортимент товарів, не містить достатньої інформації про товар, та не є первинним документом. Зауважує, що про виконане доручення комісіонер зобов`язаний повідомити комітента, подавши звіт, який складається в довільній формі, але із зазначенням обов`язкових реквізитів первинного документа, передбачених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», однак зазначені документи не надані до перевірки, та вказана обставина судом першої інстанції не врахована. Також звертає увагу, що в зазначеному договорі Комісії не конкретизований асортимент товару (товарні позиції деталізовані лише в акті приймання-передачі).

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є як Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до Порядку № 496, так і первинні документи, й у спірному випадку такі документи були надані. Жодних зауважень щодо змісту, форми тощо цих документів контролюючий орган в акті перевірки не зазначив. Вказує, що у даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції щодо придбання позивачем товару, який реалізовувався ним у магазині; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів.

Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, керівником Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області винесений Наказ Про проведення фактичної перевірки від 08.10.2024 №2989-п (далі Наказ №2989-п), яким наказано інспекторам Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області провести фактичну перевірку магазину ІНФОРМАЦІЯ_1 , де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.10.2024 (а.с. 161).

На підставі Наказу №2989-п оформлені Направлення на перевірку від 08.10.2024 №5594 та №5593 (а.с. 86, 87).

Працівнику магазину Ябко пред`явлені Направлення на перевірку та вручено копію Наказу №2989-п 08.10.2024, час вручення 15:31 (а.с. 86, 87).

За результатами перевірки контролюючим органом складений Акт фактичної перевірки від 17.10.2024 №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 ), яким установлено порушення: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою у встановленому порядку; документи щодо походження товару (оригінали) до перевірки не надано; до перевірки надано Договір комісії (копію) №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024; вартість товарів необлікованих у встановленому порядку та встановленої форми становить згідно актів приймання-передачі товарів на загальну суму 1637340,72 грн (а.с. 80).

Платник податків подав до контролюючого органу Заперечення від 15.11.2024 (вх. від 20.11.2024) на Акт перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 , до яких долучив ряд документів (копії): Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Актів приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіту; Форми ведення обліку товарних запасів (а.с. 200).

Контролюючим органом сформована відповідь Про результати розгляду заперечення до акту фактичної перевірки від 17.10.2024 р. №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 від 04.12.2024, відповідно до якої висновки Акта перевірки №18652/09/17/РРО/ НОМЕР_1 залишені без змін (а.с. 196).

На підставі Акта перевірки відповідачем Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесене податкове повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/ (далі ППР №18754/), яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1637340,72 грн. за допущення порушення пункту 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с. 19).

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що контролюючому органу були надані договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіт; форми ведення обліку товарних запасів, до змісту та форми яких жодних зауважень відповідач в акті перевірки не зазначив.

Суд першої інстанції зазначив, що вказані документи повною мірою ідентифікують постачальника (Комітента) та отримувача товару (Комісіонера), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних, які передбачені Порядком № 496, а тому такі є належними документами, які підтверджують облік товарів за місцем їх реалізації.

Суд наголосив, що стверджуючи про ненадання позивачем документів відповідно до Вимоги про надання документів від 08.10.2024, відповідачем та третьою особою не надано суду доказів (акта у довільній формі) ненадання чи відмови у наданні позивачем запитуваних документів на початок чи під час проведення перевірки, відтак дійшов висновку про те, що факт порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР не доведений контролюючим органом, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про відсутність правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності у порядку статті 20 Закону №265/95-ВР.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулює Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року (далі - Закон №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Розділ ІІ Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.

Згідно з статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності):

1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку;

2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Податкового кодексу України, Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, розроблено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2021 року №496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 року за № 1411/37033 (далі - Порядок №496).

Цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку) та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такого ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів (п.4 розділу ІІ Порядку № 496).

Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку № 496, заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Разом з тим, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Отже, документами, які є підставою для внесення записів до товарних запасів є накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи тощо. В свою чергу законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку товарних запасів.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Як вбачається з акту перевірки № 18652/09/17/РРО/ від 17.10.2024 контролюючий орган вказав на наступні порушення, а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані за встановленою формою у встановленому порядку; документи щодо походження товару (оригінали) до перевірки не надано; до перевірки надано Договір комісії (копію) №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024; вартість товарів не облікованих у встановленому порядку та встановленої форми становить згідно актів приймання-передачі товарів на загальну суму 1637340,72 грн.

Згідно висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та Наказу №496.

Згідно пункту 85.2. статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

При цьому, пунктом 85.6 статті 86 ПУ України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 640/966/20 вказав, що при поданні первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку вони повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

Отже, контролюючий орган вправі вимагати у платника податків в ході перевірки надати первинні документи та в разі їх ненадання (відмови у наданні) контролюючий орган складає відповідний акт у довільній формі.

В акті перевірки, зокрема, зазначено, що платник податків надав під час фактичної перевірки контролюючому органу: Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів від 30.09.2024, від 28.09.2024, від 27.09.2024, від 18.09.2024, 02.09.2024, від 04.09.2024.

До Заперечень від 15.11.2024 (вх. від 20.11.2024) на Акт перевірки №18652/09/17/РРО/, платник податків надав контролюючому органу: Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіт; Форми ведення обліку товарних запасів.

Позивачем також надані Форми ведення обліку товарних запасів (Додаток до Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (пункт 2 Розділу I)) облік за вересень 2024 року (а.с. 25, 28, 31, 51); облік за вересень-жовтень 2024 року (а.с. 34).

При цьому, заперечення з додатками, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду) є матеріалами перевірки, на підставі яких контролюючим органом приймається відповідне рішення (стаття 86 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що між ФОП ОСОБА_2 (Комітент) та ФОП ОСОБА_1 (Комісіонер) укладений Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (далі Договір комісії №КВ-02-09-24-ДК) (а.с. 35).

Окремі умови Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК:

Пункт 1.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок Комітента договори щодо продажу товарів, передбачених Договором.

Пункт 1.2 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Конкретні умови договору щодо ціни, кількості, якості та асортименту Продукції, а також інші умови та вказівки Комітента наведено в Актах приймання-передачі товарів до цього Договору.

Пункт 1.3 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Виступаючи від свого імені, Комісіонер самостійно укладає договір купівлі-продажу з третьою особою (Покупець).

Пункт 4.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Передання Товарів Комітентом Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору здійснюється за Актом приймання-передачі товарів на умовах: місце передання: м. Коломия, вул. Чорновола, 30А. Порядок транспортування Продукції, що передається Комісіонеру для продажу відповідно до умов цього Договору, до місця передання визначається Комітентом.

Пункт 8.1 Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК: Товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю.

Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За правилами статті 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Відповідно до Акта приймання-передачі від 02.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 820033,00 грн (а.с. 38).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 04.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 103380,32 грн (а.с. 49).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 18.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 139352,20 грн (а.с. 23).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 27.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 375821,00 грн (а.с. 29).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 28.09.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 55033,40 грн (а.с. 30).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 09.10.2024 (Додаток до Договору комісії №КВ-02-09-24-ДК) Комітент передав Комісіонеру на комісію Товари згідно переліку на загальну суму в розмірі 152302,29 грн (а.с. 32).

Скаржником не заперечується, що позивач надав податковому органу Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК; Акти приймання-передачі товарів від 02.09.2024, від 04.09.2024, від 18.09.2024, від 27.09.2024, від 28.09.2024, від 30.09.2024, від 09.10.2024; Х-Звіт; Форми ведення обліку товарних запасів. Ці обставини вбачаються зі змісту акту фактичної перевірки.

Суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що Договір комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК та Акти приймання-передачі товарів, як додатки до договору, містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару: Комітент фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), Комісіонер фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); дати проведення операції (відповідно до Актів приймання-передачі товарів), найменування, кількість та вартість товару (найменування, кількість та вартість кожної окремої одиниці товару чітко зазначені в актах).

Суд також вказав, що такі первинні документи, як видаткові накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, не могли бути надані позивачем контролюючому органу, оскільки зі змісту Договору комісії від 02.09.2024 №КВ-02-09-24-ДК (пункт 8.1) вбачається/, що товари, що надійшли Комісіонеру від Комітента, є власністю Комітента. Право власності зберігається за Комітентом до моменту передачі Товарів Комісіонером Покупцю. Тобто, позивач не придбав товар (не є покупцем) та не ввозив його на територію України з метою митного оформлення, а лише отримував товар від Комітента для подальшого продажу кінцевому споживачу на умовах комісії.

Суд також встановив, що реалізований 08.10.2024 товар Адаптер USB-C Power Adapter 20W High Quality за ціною 649,00 грн (а.с. 84) ідентифікується як такий, що отриманий від Комітента відповідно до Акта приймання-передачі від 02.09.2024 (а.с. 38).

Отже, підстави стверджувати про те, що позивачем реалізований товар, який не облікований в установленому законом порядку, відсутні.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані документи повною мірою ідентифікують постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару та мають всі ознаки первинних документів, які передбачені Порядком № 496.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2025 року у справі № 600/5677/24-а.

В той же час, апеляційний суд констатує, що контролюючим органом взагалі не надано оцінки первинним документам, які були надані під час проведення перевірки, та були долучені позивачем до заперечення на акт перевірки.

З огляду на викладене, на момент проведення перевірки та здійснення реалізації товару у позивача були наявні первинні документи на їх придбання, що свідчить про їх належний облік.

Відповідачем не надано доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції щодо отримання позивачем за договором комісії товару, який реалізовувався ним у магазині.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що фактично висновки акта перевірки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених під час фактичної перевірки на підставі допустимих доказів і відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів.

Водночас, податковий орган, не приймаючи до уваги надані позивачем документи та стверджуючи про неподання та відсутність первинних документів щодо отримання (надходження/походження) товару, не вказав в Акті перевірки №18652/09/17/РРО/, які ж саме конкретні первинні документи позивачу належало надати.

Крім того, контролюючим органом була оформлена Вимога про надання документів від 08.10.2024, відповідно до якої від платника податків вимагалося надання документів, а саме, Книги обліку розрахункових операцій на РРО (за наявності); Форма ведення обліку товарних запасів; Документи щодо походження товару, який знаходиться на реалізації; Трудові угоди з працівниками; Документи, що засвідчують особи; Документи щодо наявних основних засобів (власних або орендованих); Договір з установою банку про встановлення банківського терміналу для розрахунку електронними платіжними засобами (а.с. 88 том 1).

Як встановлено судом першої інстанції і не спростовано відповідачем, вимога про надання документів у графі Вимогу отримано не містить жодних записів дати та часу отримання, а також ПІБ і підпису особи, яка отримала вимогу; належних і допустимих доказів отримання позивачем Вимоги про надання документів від 08.10.2024 відповідачем та третьою особою не надано.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржується, не довів належними та допустимими доказами правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 06.12.2024 №18754/, відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого податкового повідомлення-рішення та, як наслідок, його скасування.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо нового розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 310, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 460/968/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року