Справа № 300/8181/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" листопада 2025 р. справа № 300/8181/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та забов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Дутчак Тарас Гнатович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2023 року по 04 квітня 2024 року в межах шести місяців;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2023 року по 04 квітня 2024 року в межах шести місяців, з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2023 року по 04 квітня 2024 року в межах шести місяців.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
07.11.2024 року від представника позивача надійшла заява про долучення доказів.
21.11.2024 року від Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області до суду надійшло клопотання про зупинення провадження в даній адміністративній справі.
21.11.2024 року від Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
29.11.2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 року зупинено провадження в адміністративній справі № 300/8181/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №440/6856/22.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 року поновлено провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Капітан поліції ОСОБА_1 з 22.03.2017 по 04.10.2023 працював у Національній поліції України.
04.10.2023 року на підставі наказу ГУ НП в Івано-Франківській області
№ 414 о/с від 04.10.2023 звільнений зі служби в Національній поліції України
(копія наказу додається, оригінал знаходиться у Відповідача). Останнім днем
служби в поліції є 04.10.2023.
Проте, відповідачем при звільненні позивача не проведено з ним повний
розрахунок, а саме безпідставно не виплачено компенсацію за невикористані
ним 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб за 2020 рік, 11 діб за
2021 рік, 9 діб за 2022 рік.
У зв`язку з незгодою із такими діями відповідача та винесеними
рішеннями, які прийняті з порушенням вимог закону, позивач звернувся до

суду. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05

червня 2024 року у справі № 300/7649/23 визнати протиправною бездіяльність

Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо

невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 діб

щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини

відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9

діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік та зобов`язано відповідача

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані

ним 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної

частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021

рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового

забезпечення станом на день звільнення.

28 липня 2024 року відповідачем на рахунок позивача перераховано 19 153,97 грн. із коментарем «HUNP V Ivano-Frankivskii oblasti 1007020; 2800; Hroshove zabezpechennia po rishenniu sudu vid 05.06.2024 r. u spravi №300/7649/23 na korysf Lybovka Vitalii Fedorovych».

05.06.2024 Надалі 23 серпня 2024 року відповідачем на рахунок позивача перераховано 26 636 гривень 99 копійок із коментарем «HUNP V Ivano-Frankivs'kii oblasti 1007020; 2800; Hroshove zabezpechennia po rishenniu sudu vid 05.06.2024 u spravi №300/7649/23 na korysf Lybovka Vitalii Fedorovych».

22 вересня 2024 року Відповідачем на рахунок Позивача перераховано 697 гривень 83 копійки із коментарем «HUNP V Ivano-Frankivs kii oblasti 1007020; 2800; Hroshove zabezpechennia po rishenniu sudu vid 05.06.2024 r. u spravi №300/7649/23 na korysf Lybovka Vitalii Fedorovych».

Загалом на виконання рішення Івано-Франківського окружного

адміністративного суду у справі № 300/7649/23 на розрахунковий рахунок

Позивача було перераховано суму компенсації за невикористані відпустки у

розмірі 46 488 гривень 79 копійок.

При цьому, відповідач не нарахував та не виплатив середній заробіток за час несвоєчасної виплати суми компенсації за невикористані відпустки.

Відтак, остаточний розрахунок з позивачем відбувся 22.09.2024, а не в день звільнення (04.10.2023). Таким чином, представник позивача зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 04 жовтня 2023 року (з дня звільнення) по 22 вересня 2024 року (по час повного розрахунку).

Не погоджуючись із такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень

позивач з метою захисту порушених прав звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України "Про Національну поліцію" (надалі Закон №580-VІІІ)

визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України,

статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній

поліції України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002

року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або

звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ,

пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний

суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах

положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми

Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права

працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках,

якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні в

органах поліції зі служби (зокрема, грошової компенсації за невикористані дні

щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки) не врегульовані

положеннями спеціального законодавства. Це питання врегульовано КЗпП

України. .

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліційських, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд вважає можливим

застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та

поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення зі служби

військовослужбовців.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або

уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним

розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації,

провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював,

то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після

пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані

суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених

сум.

Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею

і 17 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або

уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,

зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір

підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його

середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не

більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних

звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен

сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено

на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то

розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення

по суті спору.

Виходячи з наведених вимог законодавства всі суми, належні до сплати

працівникові, мають бути виплачені у день, його звільнення. Закон прямо

покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі

звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому

належать, в разі ж невиконання такого обов`язку, - наступає передбачена

нормами КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП. України норми спрямовані на

забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки

гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день

звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої

зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним

органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для

відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме - виплати

працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, внаслідок чого, позивач має право на отримання

відшкодування за затримку виплати розрахунку при звільненні на підставі

статті 117 КЗпП України.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати

Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17.

Під час розгляду даної адміністративної справи, судом встановлено, що в межах розгляду адміністративної справи № 300/7649/23 Івано-Франківським окружним адміністративним судом встановлено, що Головним управлінням Національної поліції України в Івано-Франківській області при звільненні ОСОБА_1 04.10.2023 року протиправно не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік.

Остаточний розрахунок з вказаної виплати проведений відповідачем 22 вересня 2024 року.

Відтак, період з 04.10.2023 року по 22.09.2024 року (354 дні) є періодом затримки розрахунку з позивачем при звільненні, оскільки 04.10.2023 року є останнім робочим днем позивача, а останнім днем такого розрахунку є саме 22.09.2024 день, коли з ОСОБА_1 проведено остаточний розрахунок.

Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата, зокрема, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку 100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної, плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Однак, враховуючи те, що позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не більш як за шість місяців, з відповідача підлягає стягненню середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні не більш як за шість місяців за затримку терміном 183 календарних дні за період з 04.10.2023 по 04.04.2024.

Згідно довідки ГУНП в Івано-Франківській області від 20.11.2024 року №1128 про розрахунок середньомісячного і середньоденного грошового забезпечення за період з 01.08.2023 року по 30.09.2023 року, розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 25206,42 грн., середньоденний розмір грошового забезпечення позивача 826,44 грн.

Отже ГУНП в Івано-Франківській області повинно було нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 151 238,52 грн. (183 х 826,44 грн.).

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2023 року по 04 квітня 2024 року в межах шести місяців;

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2023 року по 04 квітня 2024 року в межах шести місяців, з відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.