Справа № 620/11616/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року м.Чернігів Справа № 620/11616/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та просить наступне.

1. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не донарахування та невиплати коштів у сумі 457 874,30 грн (утримання податку 23,01% ), від суми заборгованості з середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності до постанови від 26.03.2025 року у справі 620/11763/24 Шостого апеляційного адміністративного суду, Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2023 року у справі №620/7247/23, Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 року у справі №620/7247/23.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 недоплачену суму в розмірі 457 874,30 грн., внаслідок не донарахування та недоплати (утримання податку 23,01%), від суми заборгованості з середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідності до постанови від 26.03.2025 року у справі 620/11763/24, Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2023 року у справі №620/7247/23, Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 року у справі №620/7247/23.

Ухвалою судді від 27.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

14.11.2016 ОСОБА_1 , наказом від 14.11.2016 №261-ос звільнено з військової служби та згідно з наказом від 14.12.2016 №287-ос виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Вважаючи дії протиправними ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) в якому просив:

- Визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо прийняття та застосування до позивача наказу від 14.11.2016 №261-ос прийнятого на підставі рішення атестаційної комісії про звільнення, яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби позивача, та наказу від 14.12.2016 №287-ос. яким виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача.

- Зобов`язати відповідача, з обов`язковим виконанням ст.299 "Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній служб України", затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (в редакції на час спірних правовідносин), поновити позивача на військовій службі з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.10.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2022, позов задоволено:

- Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) наказу від 14.12.2016 №287-ос, яким виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 .

- Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого техніка пожежної безпеки відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ).

- Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2016 по 11.10.2021 у розмірі 586293,09 гри (п`ятсот вісімдесят шість тисяч двісті дев`яносто три гривні 09 коп.) з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В подальшому, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2023 у справі №620/7247/23 військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснити ОСОБА_1 донарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 - 11.12.2020, відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, з урахуванням коефіцієнту підвищення по 11.12.2020 року, (з урахуванням правових висновків, наведених у постановах Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 826/18143/14, від 08.11.2022 у справі №460/15639/21, від 27.01.2022 у справі №580/5185/20, від 31.05.2022 у справі №640/9712/20), із урахуванням раніше обрахованої суми судом по справі №620/6246/20. https://reyestr.court.gov.ua/Rcview/l20696247

Постановою Шостого апеляційною адміністративного суду від 26.03.2025, у справі №620/11763/24 зобов`язано стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість з середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням коефіцієнту його підвищення з 01.03.2018 по 11.12.2020 у сумі 1 989 973,95 грн (один мільйон дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят три гривні 95 копійок), яка визначена судом відповідно до розрахунку, наведеного в постанові.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі №620/7247/23 надано роз`яснення де визначено наступне: «Відповідно до змісту постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024, суд апеляційної інстанції вказав, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача становить: 2 576 267,04 грн - 586 295,09 грн = 1 989 973,95 грн ».

При виконанні указаних рішень суду ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ) позивачу було не донараховано та не виплачено коштів у сумі 457 874,30 грн (утримання податку 23,01% ), від суми заборгованості з середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Що стосується оподаткування військовим збором, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 ПК України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164,2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору(контракту).

Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту.

Зокрема, відповідно до Закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» збільшено ставку військового збору з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.

Між тим, Законом України від 04.12.2024 № 4113 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» уточнений перелік доходів військовослужбовців до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.

Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Нова ставка військового збору за загальним правилом застосовується з 01.12.2024, тобто з моменту набрання чинності Законом України від 10.10.2024 №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану».

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акі не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що: «дію нормативно правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.»

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.1997 № 1-зп висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене, до доходів (їх частини), які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку у вигляді заробітної плати за податкові періоди до 01.12.2024 застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).

Відтак, нараховуючи заборгованість за період з 01.03.2018 по 11.12.2020, тобто до 01.12.2024, необхідно утримувати не 5% ставки військового збору, а 1,5%.

Що стосується оподаткування ПДФО, 18%, суд зазначає наступне.

В силу вимог пункту 168.5 статті. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до пункту 3 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

За змістом пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

При належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань при здійсненні виплати позивачу грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з вказаної виплати, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою.

Таким чином, протиправними є дії відповідача по утриманню податку на доходи фізичних осіб без рівноцінної компенсації втрат доходів при проведенні позивачу виплати, та наявні підстави для стягнення з відповідача вказаної суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №825/761/17.

Окремо суд зазначає, що рішення суду повинно виконуватися з урахування всіх його частин (вступної, описової, резолютивної), тому відсутність даного числового виразу в резолютивній частині постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024 не скасовує обов`язок (Військової частини НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 донарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.03.2018 - 11.12.2020, відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 №100, з урахуванням коефіцієнту підвищення по 11.12.2020 у розмірі 1 989 973,95 грн, оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача у розмірі 1 989 973,95 грн беззаперечно визначено у змісті постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2024, https://reyestr.court.gov.ua/Review/125534682.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою (грошовим забезпеченням), право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від цього причин.

01.08.2025 на картковий рахунок позивача надійшли грошові кошти у сумі 1 532 099. 65 грн, замість 1 989 973.95 грн.

1 989 973,95 грн, це 100%;

1 989 973,95грн - 1 532 099.65 грн = 457 874,30 грн (недоплата);

(457 874,30 грн/1 989 973,95грн) *100% = 23,01%;

Таким чином недоплата складає 23,01% від 100% суми коштів, що = 457 874,30 грн.

Отже, дії відповідача щодо недоплати суми коштів, що = 457 874,30 грн, як утримання податку 23,01% від суми 1 989 973,95 грн, на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі 620/11763/24 є протиправними.

Відтак, указану суму необхідно стягнути на користь позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Підстави для повернення судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_1 коштів у сумі 457 874,30 грн (утримання податку 23,01% ), від суми заборгованості з середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності до постанови від 26.03.2025 у справі 620/11763/24 Шостого апеляційного адміністративного суду, Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2023 у справі №620/7247/23, Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі №620/7247/23.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 недоплачену суму в розмірі 457 874,30 грн, внаслідок не донарахування та недоплати (утримання податку 23,01%), від суми заборгованості з середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідності до постанови від 26.03.2025 у справі 620/11763/24, Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2023 у справі №620/7247/23, Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі №620/7247/23.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 листопада 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ