Справа № 273/1137/25
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1137/25
Провадження № 2-а/273/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіну Д. С. , секретаря судових засідань Стаднюк В.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №48 від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 15 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , винесено постанову №48, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн. (сімнадцять тисяч гривень, 00 копійок) за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за те, що в порушення вимог ст.65 Конституції України та ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», будучи належно повідомленим про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 01.12.2024 року о 09:00 годині, тобто в особливий період, до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначений у повістці час та місце не з`явився без поважних причин.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Зазначає, що 06.01.2025 року його в супроводі працівників поліції було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з перебуванням у розшуку, як такий, який не з`явився за повісткою № 1208690, складено протокол, який було вручено позивачу під розпис та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 12 год.00 хв. 15 січня 2025 року. До протоколу позивач під диктовку працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що повістку не отримував, оскільки проходив курс лікування у Житомирській обласній психіатричній лікарні №1. Вказує, що з 22 липня 2024 року офіційно спостерігається та лікується у психіатра КНП «Баранівська лікарня» з діагнозом - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Позивач хворіє на психічні розлади з періодичним загостренням, був госпіталізований до Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 в період з 23 червня до 18 липня 2024 року, з 11 жовтня до 31 жовтня 2024 року, з 10 грудня до 27 грудня 2024 року. Дана хвороба не дає йому можливості належно оцінювати обставини, які з ним відбуваються і тому 06 січня 2025 року під час складання протоколу та дачі пояснень до нього, він дуже нервував і не міг адекватно оцінити та відреагувати на дані події. Його батька як представника по довіреності, не допустили у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши, що позивач повнолітній.

Додатково вказує, що повідомлення про явку на пошту для отримання повістки, яка згідно постанови №48, була відправлена 16 листопада 2024 року на адресу його з батьком проживання, а саме: АДРЕСА_1 , не надходило, а згідно постанови зазначається, що рекомендований лист повернувся 27 листопада 2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Вважає, що рекомендований лист не був вручений належним чином, тому він не міг знати про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 01.12.2024 року, та не повідомляв про поважність неявки у зв`язку із хворобою.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає та вказує, що на ім`я позивача 16.11.2024 було сформовано повістку №1208690, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду. Відповідно до змісту повістки позивач повинен був прибути 01.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням на адресу місця проживання (реєстрації) позивача, а саме: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою ф.20 про причини повернення вказаної повістки «Укрпошта», поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «27.11.2024 року адресат відсутній за вказаною адресою». У розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про виклик до ТЦК на 01 грудня 2024 року для уточнення даних, без поважних причин не прибув, відтак, на думку відповідача, його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, вважають доведеним факт неприбуття позивача за повісткою, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та просять у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також, відповідач зазначє, що судом безпідставно було поновлено позивачу строк на звернення до суду.

Від третьої особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, які за своїм змістом аналогічні відзиву.

Позивач у судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 та третя особа по справі - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`вилися, про час і місце розгляду спраи повідомлялися вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

На ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 16.11.2024 було сформовано повістку №1208690, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду. Відповідно до змісту повістки позивачу належало з`явитися 01.12.2024 року о 9:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ). Кваліфікований електронний підпис ОСОБА_4 накладено 16 листопада 2024 року.

У повістці зазначено адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Факт реєстрації та проживання за вказаною адресою позивачем не оспорюється.

Відповідно до опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 917 на адресу позивача направлено повістку №1208690 від 16.11.2024 року.

Разом з тим, на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 917 зазначено дату подання 15.11.2024 о 20 год 45 хв.

Відстежити направлення поштового відправлення на сайті Укрпошти наразі неможливо, у відповідь на пошуковий запит зазначено, що дані про відправлення за номером 917 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Із долученої відповідачем копії довідки ф.20 про причини повернення вказаної повістки «Укрпошта», поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «27.11.2024 року адресат відсутній за вказаною адресою», дата відправлення 15.11.2024 року.

Згідно протоколу від 06.01.2025 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП , 06.01.2025 року ОСОБА_1 був доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зв`язку з перебуванням в розшуку, як такого, який не з`явився 01.12.2024 за повісткою № 1208590. 16.11.2024 ОСОБА_1 була надіслана повістка начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 засобом поштового зв`язку, відповідно до змісту якої він зобов`язаний був 01.12.2024 о 09 год. 00 хв. з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є довідка про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим, ОСОБА_1 не з`явився за викликом 01.12.2024 о 9:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі також містяться пояснення ОСОБА_1 про те, що він не отримував ні повістки, ні сповіщення пошти, перебував на лікуванні.

Відповідно до постанови №48 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 15 січня 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 , 06.01.2025 року о 10 год. 40 хв. був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з перебуванням у розшуку, як такого, що не з`явився за повісткою №1208690. 16.11.2024 року ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку було надіслано повістку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою зареєстрованого місця проживання для уточнення облікових даних. Відповідно до змісту повістки ОСОБА_1 був зобов`язаний 01.12.2024 о 09 год. 00 хв. з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначений час, а саме 01.12.2024 о 09 год 00 хв не з`явився.

Однак, оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджено поштовим відправленням Укрпошти №917 повернутим 27.11.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

На момент складення постанови ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Отже, ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, будучи належним чином повідомленим про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 01.12.2024 року о 09 год. 00 хв. до вказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначений час та місце не з`явився без поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000.00 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

При цьому, стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із ст. 245 КУПАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, дії позивача кваліфіковано, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, визначальним в якому є факт неявки позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою для уточнення даних (ч.3 ст. 210-1 КУпАП).

При цьому, стаття 210-1 КУпАП, в редакції, яка діє з 19.05.2024, визначає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Повістка є формою запрошення (сповіщення, повідомлення) особи про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання..

Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку №1208690 від 16.11.2024 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, тобто 27.11.2024.

Постановою КМУ №270 від 05.03.2009 затверджено «Правила надання послуг поштового зв`язку». Ці Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 82 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Суд зауважує, що поштове відправлення №917 було повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, але доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення не надано, а судом не встановлено, зважаючи на те, що с. Смолдирів обслуговується пересувним поштовим відділенням з обмеженим графіком роботи. Також не доведено, що позивач будь яким чином повідомлявся поштовим відділенням про наявність надісланого на його ім`я рекомендованого поштового відправлення. На конверті та рекомендованому повідомленні відсутні дані мобільного номеру телефона позивача, що виключає можливість його сповіщення шляхом надіслання смс-повідомлень чи через месенджери.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані сторонами докази, суд констатує, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови.

При цьому, суд не може самостійно допускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вдасться до припущень, що неприпустимо при доведеності вини особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ним не було порушено абз. 1 ч.1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що повістка №1208690 датована 16 листопада 2024 року (дата накладення кваліфікованого електронного підпису). Тоді як поштове відправлення, на яке посилається відповідач як на доказ надіслання повістки позивачу, відправлено 15.11.2025.

Таким чином, із наявних у матеріалах справи доказів взагалі неможливо встановити факт надіслання повістки ОСОБА_1 , оскільки очевидним є той факт, що повістка не може бути направлена раніше дня її створення.

Крім того, суд звертає увагу, відповідно примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався повісткою для уточнення облікових даних. Водночас матеріали справи не містять відомостей про те які саме дані необхідно було уточнити саме в ТЦК, неможливість отримання таких даних з реєстрів.

Наведені обставини в їх сукупності підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи оскаржену постанову на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку щодо винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не врахував об`єктивні обставини по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи).

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає до задоволення.

Згідно п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи, а тому питання розподілу судового збору суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 286, 293 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №48 від 15 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №48 від 15.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Бєлкіна Д.С.