Справа № 296/11040/25
Суддя: Пилипюк Л. М.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позовна заява подана представником позивача - адвокатом Перевишко Л. О. через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд».

Позов обґрунтовано тим, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Ніцевичем Ю. В. серії ЕНА №5771314 від 21 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Під час перевірки документів було встановлено, що в позивача відсутній страховий поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано, що причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що він не був пристебнутим ременем безпеки. Разом з тим, в правому верхньому куті заднього скла автомобіля позивача наявний знак ПДР «водій з інвалідністю». Такий самий знак знаходиться і на лободову склі автомобіля позивача. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 19 січня 2023 року. Зважаючи на наявність на автомобілі відповідних знаків «водій з інвалідністю», які дозволяють позивачу керувати транспортним засобом у населених пунктах, будучи непристебнутим ременем безпеки, працівники поліції не мали законних підстав для його зупинки. Крім того, до оскаржуваної постанови долучено відеозапис, на якому не зафіксовано факту керування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без користування ременем пасивної безпеки. На переконання представника позивача, відсутність в справі доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який не має в при собі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - виключає можливість притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом. У діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Також представник позивача зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №5771314 відносно ОСОБА_1 складена в грубим порушенням ст.268 КУпАП та конституційних прав останнього.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5771314 від 21 вересня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2025 року адміністративний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 286 КАС України.

15 жовтня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що після виявлення руху транспортного засобу з порушенням правил користування ременем безпеки працівники поліції на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинено вказаний автомобіль, за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 . Попри тактовне спілкування поліцейського Шрейдер С. В. поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою та зазначив, що не був пристебнутий ременем безпеки, оскільки на його автомобілі є наліпка «Інвалід». На це поліцейські пояснили, що сама наявність наліпки на автомобілі не звільняє від відповідальності, оскільки право не пристібатися ременем безпеки в населеному пункті мають лише водії з інвалідністю, а керувати автомобілем з наліпкою «Інвалід» може будь-яка особа, а тому водій зобов`язаний відповідно до п. 2.1 «д» ПДР України підтвердити статус інвалідності, пред`явивши відповідний документ. Відповідно до п. 2.3 «в» ПДР України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Згідно п. 2.1 «д» ПДР України у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності). Як зафіксовано на відеозаписі з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського, позивач, через деякий час повідомив, що він є інвалідом ІІ групи та пред`явив відповідне посвідчення. Під час перевірки документів також було встановлено, що водій не має чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водію було роз`яснено, що відсутність діючого страхового полісу є окремим адміністративним правопорушенням, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП. На спростування доводів позову представник відповідача зазначає, що факт керування позивачем автомобілем підтверджується відеозаписами, які долучені до справи. На підставі наведеного представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Заявою від 17 жовтня 2025 року та від 21 листопада 2025 року представник позивача адвокат Перевишко Л. О. просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши наявні в справі докази, враховуючи доводи та аргументи сторін, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд установив, що постановою серії ЕНА № 5771314 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 вересня 2025 року, яка складена інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ніцевичем Ю. В., водія транспортного засобу Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови 21 вересня 2025 року об 11 год. 41 хв. у місті Житомирі, по вулиці Космонавтів, 6, водій керував транспортним засобом та був зупинений на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», під час перевірки документів було встановлено відсутність страхового полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху ч. 5 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський не мав законної підстави для його зупинки.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейський представився та пояснив водію причину його зупинки водій був не пристебнутий ременем пасивної безпеки.

Відповідно до пункту 2.3.В Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Установлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_2 . Також установлено, що на автомобілі Renault Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наявні розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Разом з тим, відповідно до підпункту д) пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі в разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Суд ураховує, що наявність на автомобілі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» не звільняє будь-якого водія такого транспортного засобу від обов`язку пристібатися ременем пасивної безпеки, а лише водія-особу з інвалідністю, фізіологічні особливості якого унеможливлюють користування ременями безпеки.

Досліджений судом відеозапис з місця події свідчить, що ОСОБА_1 не заперечує факту того, що він не був пристебнутий ременем безпеки (як і факт того, що він керував транспортним засобом), однак вказував про те, що він є особою з інвалідністю та на його автомобілі є відповідні розпізнавальні знаки. Спочатку водій відмовлявся надати свої документи поліцейському, однак згодом все ж пред`явив посвідчення водія, а пізніше і посвідчення про інвалідність.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.1 д) Правил дорожнього руху, суд відхиляє доводи позову про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу позивача.

Також суд ураховує, що ОСОБА_1 не мав при собі та не пред`явив на вимогу поліцейського чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вимогами п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

Пунктом 2.4. а) Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Як установлено частиною 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм слідує, що відповідно до законодавства України на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Імперативні приписи абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» і пункту 21.3статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Виключення з цього правила встановлені у пункті 13.1статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв кореспондуються встановлені пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія відповідного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.08.2019 у справі №524/126/17 та від 21.11.2019 у справі №522/22180/16-а.

Суд відхиляє доводи позову про відсутність у поліцейського підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки у позивача страхового полісу, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ. Також суд відхиляє доводи позову про те, що відповідачем не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки такі спростовуються доданим до матеріалів справи відеозаписом з місця події. На місці зупинки позивач перебував за кермом авто та не заперечував факту керування транспортним засобом, вимагав пояснення причини своєї зупинки та вказував про наявність на його автомобілі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю». Щодо аргументів позову про те, що поліцейський провів розгляд справи з порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, то суд такі також відхиляє. Відеозаписом з місця події підтверджено дотримання поліцейським процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, йому було роз`яснено причину зупинки, роз`яснено ст. 63 Конституції України та інші права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено підстави та суть правопорушення. ОСОБА_1 не був обмежений в реалізації своїх процесуальних прав, однак жодних клопотань не заявляв.

Отже, за встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем п.2.1.ґ) ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначено КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.

Суд вважає доцільним зазначити, що уникнення особи відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху з формальних підстав є невиправданим лібералізмом щодо таких осіб, оскільки це може закріпити в них відчуття безкарності за свої вчинки і сприятиме зростанню кількості правопорушень.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вказаних норм законодавства, суд дійшов висновку, що постанову серії ЕНА №5771314 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 вересня 2025 року, слід залишити без змін, а позов - залишити без задоволення.

На підставі ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5-10,20,44,47,48,241,243-246, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову серії ЕНА №5771314 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 21 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, - залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3; .

Повний текст рішення суду складено 21 листопада 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК