Справа № 526/2585/25
Суддя: Киричок С. А.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 526/2585/25
Провадження № 2-а/526/45/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 листопада 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

15 серпня 2025 року до Гадяцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №470 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 04.06.2025 року.

Позов обґрунтований тим, що 12 серпня 2025 під час отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2025 позивач дізнався про існування постанови №470 від 04.06.2025, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000 грн. В даній постанові вказано, що ОСОБА_1 пербуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 20.05.2025 діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 було створене направлення №3534863начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 відмовився отримувати направлення та проходити військово-лікарську комісію , про що складено відповідний акт. Даними діями порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 - 1 КУпАП.

З цих підстав складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Із зазначеною вище постановою він категорично не згодний.

Зокрема вказує, що викладене в постанові №470 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не відповідає дійсності, оскільки від проходження військово-лікарської комісії він не відмовлявся, а лише відмовився від надання пояснень з приводу складеного протоколу. Зауважує, що в протоколі від 20.05.2025 зафіксовано відсутність свідків, які б підтвердили факт вчиненого ним правопорушення, натомість у протоколі наявні два підписи невідомих осіб, які засвідчують його відмову пояснення та підписання протоколу. Окрім того, після повідомлення йому дати та місця розгляду протоколу, бажаючи скористатися юридичною допомогою адвоката, 21.05.2025 ним було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотання про перенесення розгляду справи та надання додаткового часу для залучення адвоката з метою захисту своїх прав та інтересів. Однак, ніяких повідомлень про місце, дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не надходило. У зв`язку з цим вважає, постанова №470 від 04.06.2025 року винесена з порушенням матеріального і процесуального права , тому просив скасувати її, а провадження по справі закрити.

Ухвалою судді від 20 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками 29.08.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на позов зі сторони відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2025 діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_4 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого громадянин ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20.05.2025 ОСОБА_1 діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 вручалося направлення №3534863 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 відмовився отримувати направлення та проходити медичний огляд на базі закладу охорони здоровя КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради, тим самим під час особливого періоду порушив вимоги ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обовязок і військову службу», п.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 21 «Порядку проведенняпризову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року. Повідомлено про розгляд справи, який відбудеться 26 травня 2025 року о 09:00год., про що ОСОБА_1 розписався. Від пояснень у графі протоколу відмовився. До протоколу додається : копія посвідчення тракориста-машиніста; копія направлення на ВЛК; копія акту відмови від отримання направлення на ВЛК. Другий примірник протоколу отримано ОСОБА_5 , про що свідчить його підпис в протоколі.

04 червня 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову №470, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_4 . 20.05.2025 ОСОБА_1 діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 було створене направлення №3534863 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 відмовився отримувати направлення та проходити військово-лікарську комісію, про що складено відповідний акт. Даними діями порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210 - 1 КУпАП.

Положеннями ч.9 ст. 1 ЗУ «Провійськовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники-особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники-особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці-особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Частиною 3 статті 210-1КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 04.06.2025, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст.235 КУпАП).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч. 1 ст.2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч. 1 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають навійськовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України,у запасі Служби безпекиУкраїни,розвідувальних органівУкраїни чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Тим же Положенням передбачено, що у разі мобілізаційних заходів постанова ВЛК дійсна протягом 12 місяців, тобто військовозобов`язаний може бути викликаний для проходження ВЛК через 12 місяців.

Як зазначено позивачем, від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби він не відмовлявся. Бажаючи скористатись юридичною допомогою адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, яка була призначена на 26 травня 2025 року, ним 21.05.2025 було направлено поштою на адресу відповідача клопотання про перенесення розгляду справи. Додане до позову клопотання на ім`я відповідача не містить доказів подання такого клопотання відповідачу, таких як поштове повідомлення про вручення чи відмову від отримання, Проте, з часу винесення протоколу, а саме 20.05.2025 року до дати вказаної в постанові про розгляд справи, а саме 26.05.2025 минуло 6 днів, і позивач мав змогу прийти в конкретно визначений час та обґрунтувати свою позицію.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з його правами, відсутність заяв/клопотань.

Оскільки, датою розгляду справи про адміністравне правопорушення , яка вказана в протоколі є 26.05.2025, тоді як оскаржувана постанова винесена лише 04.06.2025, що вказує на те, що клопотання позивача було задоволено та розгляд справи перенесено, чим позивач не скористався, на розгляд протоколу не з`явився. Вказана обставина позивачем будь-якими доказами не спростована.

Як і не надано суду достатніх відомостей, щодо неправомірного направлення позивача на військово лікарську комісію, таких як витяг з «Резерв +» з відомостями останньої дати проходження медичного огляду, чи то наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав визначених ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відтак, відповідач правомірно розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача за відсутності позивача та за результатом такого розгляду прийняв законну та обґрунтовану постанову № 470 від 04.06.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, не законність оскарженої постанови. Таким чином, ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими, в тойчас як відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, законність оскарженої постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи. За такого, в задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 20 листопада 2025 року.

Суддя: С. А. Киричок