Справа № 420/35570/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35570/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року, прийняте у складі суду судді Юхтенко Л.Р. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 502 від 27.08.2024 року Міської комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради з питань виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення;

- визнати протиправним та скасувати Розпорядженням №717 від 03.10.2024 року Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про взяття на квартирний облік та надання житлової площі;

- зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради, прийняти рішення про змінення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 червня 2024 року на дату - 29 травня 2024 року у кількості 1 (одній) особи, включити до списків осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень, та внести відповідні зміни в облікові документи щодо квартирного обліку;

- зобов`язати Міську комісію Виконавчого комітету Одеської міської ради з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іден.номер НОМЕР_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 502 від 27.08.2024 року Міської комісії Виконавчого комітету Одеської міської ради з питань виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні грошової компенсації. Зобов`язано Міську комісію Виконавчого комітету Одеської міської ради з розгляду заяв та документів членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України або брали участь у бойових діях на території інших держав, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення на підставі заяви та документів від 10.07.2024 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Комісія з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до пп. 7 п. 13 Порядку № 280 Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації, якщо внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку або перебуває на такому обліку після 01 червня 2024 року, при цьому позивач перебуває на квартирній черзі з 04.06.2024 року. Апелянт зазначає, що вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України є чинними та обов`язковими для виконання, а отже оскаржуване рішення Комісії від 27.08.2024 № 502 є правомірним.

Позивачем надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що через зміну підстав, умов отримання та відмови виплати грошової компенсації, що істотно вплинуло на зміст та обмеження права позивача, без завчасного розумового часового проміжку для адаптації до нових умов, позивач опинився у стані правової невизначеності та нестабільності, що обмежило його право на отримання виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України.

Позивач проходив військову службу та відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.01.2022 року № 5 капітана 2 рангу ОСОБА_1 , звільненого у запас, з 08 січня 2022 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач є внутрішньо переміщена особа, що підтверджено довідкою від 19.01.2022 року № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до довідки від 10.06.2024 року № б/н Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позивач перебуває на квартирному обліку при Приморській райадміністрації Одеської міської ради складом сім`ї 1 особу з 04.06.2024 року.

Також відповідно до довідки № 205/03-03 від 17.04.2024 року про використання житлових чеків державного житлового фонду у м. Одеса, виданої КП «Міське агентство з приватизації житла», гр. ОСОБА_1 участі в приватизації житла у м. Одесі не приймав.

Суд встановив, що позивач звернувся до Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України із заявою про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам.

За результатами вказаної заяви із доданим пакетом документів, Комісія ухвалила рішення від 27.08.2024 року № 502, яким відмовило позивачу в призначенні грошової компенсації.

Рішення обґрунтовано тим, що згідно з довідки від 10.06.2024, виданою Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, позивач перебуває на квартирній черзі в сектору обліку та розподілу житла Приморської районної адміністрації з 04.06.2024 року складом сім`ї 1 особу.

Відповідно до пп. 7 п. 13 Порядку № 280 Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації, якщо внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку або перебуває на такому обліку після 01 червня 2024 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що позивач звернувся до Приморської районної адміністрації із заявою про внесення змін дати постановки на квартирний облік.

Однак, листом від 09.10.2024 року Приморська районна адміністрація повідомила про те, що розпорядження районної адміністрації від 03.10.2024 року № 717 позивачу відмовлено в задоволенні клопотання та надано витяг із розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР № 717 від 03.10.2024 року.

Позивачем надано копію заяви про реєстрацію на 29.04.2024 року о 17.00.

Вважаючи, що його права були порушені, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що слід застосувати до спірних правовідносин висновки рішення Конституційного Суду України № 5-р/2018 від 22 травня 2018 року, оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 614 від 30.05.2024 набула чинності 01 червня 2024 року, та не передбачено перехідного періоду (розумного часового проміжку між офіційним оприлюдненням закону і набранням ним чинності), який надав би особам час для адаптації до нових обставин.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ч. 2 ст. 7 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року № 289 «Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі, - Порядок № 280).

Відповідно до п. 1 Порядку № 280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 614 від 30.05.2024, цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період їх здійснення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які станом на 1 червня 2024 р. користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24 лютого 2022 р. і на час призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб та інформацію про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).

Відповідно до п. 2 цього Порядку право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період їх здійснення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - внутрішньо переміщені особи), які перебувають на квартирному обліку станом на 1 червня 2024 р., обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24 лютого 2022 р. і на час призначення грошової компенсації перебувають на обліку в базі даних.

Згідно з п. 6 Порядку № 280, заяву про призначення грошової компенсації внутрішньо переміщена особа або її законний представник чи уповноважений представник подає в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на який покладено функції з питань ветеранської політики, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - місцевий орган).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав до Комісії заяву від 10.07.2024 року та пакет документів про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Комісія ухвалила рішення від 27.08.2024 року № 502, яким відмовило позивачу в призначенні грошової компенсації.

Рішення обґрунтовано тим, що згідно з довідки від 10.06.2024, виданою Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, позивач перебуває на квартирній черзі в сектору обліку та розподілу житла Приморської районної адміністрації з 04.06.2024 року складом сім`ї 1 особу.

Так, відповідно до пп. 7 п. 13 Порядку № 280 Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації з таких підстав: 7) внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку або перебуває на такому обліку після 1 червня 2024 р.

Відповідно до довідки від 10.06.2024 року № б/н Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позивач дійсно перебуває на квартирному обліку при Приморській райадміністрації Одеської міської ради складом сім`ї 1 особу з 04.06.2024 року.

Позивач не погоджується з рішенням Комісії, оскільки 05.05.2024 року він подав заяву до Приморської районної адміністрації, складом сім`ї в 1 особу про взяття на квартирний облік, однак у квартирну чергу його поставили тільки 04.06.2024 року.

Як встановлено судом першої інстанції, Приморська райдаміністрація дотрималась приписів Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, оскільки рішення щодо взяття позивача на квартирний облік було прийняте у місячний строк з дня подання позивачем необхідних документів, відсутні підстави для внесення змін дати постановки на квартирний облік.

Дійсно, постановою Кабінету Міністрів України № 614 від 30.05.2024 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 р. № 280 внесені відповідні зміна до Порядку № 280, яким внесено істотні зміни у порядок подачі заяв про виплату грошової компенсації та введення нових підстав для відмови у виплаті грошової компенсації.

Підпункт 7 п. 13 Порядку № 280 в редакції від 28.03.2023 містив лише підставу для відмови виплати грошової компенсації, що внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку.

Натомість, на дату подачі заяви вже діяв Порядок № 280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 614 від 30.05.2024, яка передбачала, що відповідно до пп. 7 п. 13 Порядку № 280 Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації з таких підстав: 7) внутрішньо переміщена особа не перебуває на квартирному обліку або перебуває на такому обліку після 1 червня 2024 р.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення особам, які є внутрішньо переміщеними особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України визначаються Кабінетом Міністрів України у межах відповідних субвенцій з державного бюджету. Таким чином, визначення порядку і умов такої виплати віднесено до дискреційних повноважень Кабінету Міністрів України.

Позивач, з яким погодився суд першої інстанції, вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи Порядку № 280 в редакції від 28.03.2023, оскільки Кабінетом Міністрів України не передбачено перехідного періоду (розумного часового проміжку між офіційним оприлюдненням підзаконного акту і набранням ним чинності), який надав би особам час для адаптації до нових обставин.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що як на момент звернення позивача із заявою про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення внутрішньо переміщеним особам, так і на момент прийняття оскаржуваного рішення Комісії, діяв Порядок № 280 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 614 від 30.05.2024, яким, поміж іншим, було передбачено право на отримання компенсації щодо осіб, які перебували на такому обліку до 01 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Водночас, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду, аналізуючи питання дії нормативно-правових актів у часі, у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 803/1541/16 вказала, що у разі якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

Такий підхід у вирішенні питання щодо застосування принципу дії законів у часі неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №826/10971/16, від 24 січня 2023 року у справах №640/14816/20 та №600/5806/21-а, від 08 жовтня 2021 року у справі № 240/19318/20, від 16 листопада 2021 року у справі № 360/1406/20, від 01 грудня 2022 року у справі № 640/7578/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 520/9778/19 та від 10 січня 2024 року у справі № 380/13615/21.

З огляду на вказане, враховуючи вищенаведені правові норми Основного Закону України, юридичні позиції Конституційного Суду України щодо їх офіційного тлумачення та висновки Верховного Суду стосовно застосування цих норм, колегія суддів, в контексті спірного правового питання, що виникло у цій справі, та з огляду на характер і зміст спірних правовідносин, констатує, що спірні правовідносини починаються саме з дати звернення із заявою про отримання компенсації та тривають до моменту прийняття рішення за результатами розгляду такої заяви.

Лише у разі, якщо на момент прийняття суб`єктом владних повноважень у межах визначених законодавством строків рішення у законодавстві запроваджено нове правове регулювання цих правовідносин, відмінне від того, яке існувало на момент звернення особи із відповідною заявою, вказаний суб`єкт не має законних можливостей діяти або приймати рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке вже є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. З огляду на це, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати виключно те правове регулювання, яке чинне на момент прийняття ним рішення, за винятком випадків, коли він діє за межами визначених законодавством строків (у такому випадку застосовується законодавство у редакції станом на останній день можливого прийняття рішення), або нове законодавче регулювання передбачає особливості порядку застосування в часі нових норм права.

Більш того, рішення щодо взяття позивача на квартирний облік було прийняте у встановлений місячний строк з дня подання позивачем необхідних документів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у спірного випадку відповідач був повинен застосовувати норми Порядку № 280 на час прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, суд враховує, що зазначений висновок в повній мірі узгоджується із положеннями Закону України «Про адміністративну процедуру» 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон №2073-IX), відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 якого, адміністративне провадження - сукупність процедурних дій, що вчиняються адміністративним органом, і прийнятих процедурних рішень з розгляду та вирішення справи, що завершується прийняттям і, в необхідних випадках, виконанням адміністративного акта.

Згідно статей 87 та 88 Закону № 2073-IX адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта. При цьому, разі внесення змін до закону або істотної зміни фактичних обставин правомірний адміністративний акт може бути відкликано за ініціативою адміністративного органу на шкоду особі з дня набрання чинності новим адміністративним актом, якщо публічний інтерес у відкликанні адміністративного акта переважає законний інтерес (довіру) особи.

Таким чином, станом на час розгляду відповідачем заяви позивача та прийняття рішення по суті, чинне законодавство чітко передбачало, що підставою для відмови у призначенні грошової компенсації є той факт, що внутрішньо переміщена особа перебуває на квартирному обліку після 1 червня 2024 року, а тому оскаржуване рішення № 502 від 27.08.2024 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняття в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Комісії з питань грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині задоволення позовних вимог.

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко