Справа № 640/19795/21
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року Справа № 640/19795/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач, ГУ НП в Київській області), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 31.05.2021 року № 267 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУН в Київській області», поновити на займаній посаді та стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток на час вимушеного прогулу.

Позиції сторін

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуваний наказ є незаконним та має бути скасований, оскільки позивачем не було допущено дисциплінарного проступку, службове розслідування проведено формально без будь-якого аналізу обставин, причин та умов, які призвели до надзвичайної події, не враховано комісією пом`якшуючі обставини при застосуванні дисциплінарного стягнення.

Позивач зазначає, що в силу п. 1.23 розділу І підпункту 2.8 розділу 2 Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №60 дск-05 увесь склад конвою повинен бути забезпечений табельною зброєю. Однак ОСОБА_1 під час конвоювання особи до суду був без вогнепальної зброї, наполягає на порушенні відповідачем умов пункту 5 Наказу ГУНП у Київській області від 12.02.2021 №209 «Про організацію конвоювання затриманих та взятих під варту осіб на території обслуговування ГУНП у Київській області» а саме заступниками начальників районних управлінь ГУНП у Київській області не забезпечена табельна зброя всьому складу конвою, в тому числі позивачу. Зазначив, що без забезпеченої табельної зброї позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки.

Щодо обставин зафіксованого на алкотестер «Драгер» перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 зазначив, що наявні відеоматеріали не можуть бути належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки огляд позивача проводився із порушенням, а саме без жодного свідка, порушено право позивача на адвоката під час освідування його на стан алкогольного сп`яніння та під час проведення службового розслідування. Позивачу не надавались матеріали службового розслідування для ознайомлення та не отримано висновок дисциплінарної комісії. Зауважив, що отримання пояснень від поліцейського на час перебування його в стані алкогольного сп`яніння не допускається. Такі пояснення можливо до відібрання після повного протверезіння особи, а також після закінчення ним чергування. Додав, що відповідно до Свідоцтва про повірку, повірку газоаналізатора Alcotest 6810 зав. № ARAM 3622, яким було виконано перевірку на наявність алкогольного стану позивача, відповідачем виконано 15.06.2021 року, тобто після 28.05.2021р., а це вказує на те, що зазначений газоаналізатор станом на дату здійснення перевірки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не був таким, що пройшов належним чином повірку, а це вказує на те, що в ході використання даного технічного пристрою не було здійснено перевірку стану технічного обслуговування приладу перевірку калібровки, яка має проводитися у відповідності до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів» від 08.02.2016 року № 193, не надано для ознайомлення сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки, а тому вказаний газоаналізатор Alcotest 6810 зав. № ARAM 3622 не відповідає національним стандартам вимірювальної техніки, а також не міг коректно працювати як засіб вимірювальної техніки під час перевірки на стан алкогольного сп`яніння позивача станом 28.05.2021 року.

Відповідач наполягав на тому, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції є законними, адже службовим розслідуванням було встановлено, що інформація щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУ НП в Київській області, які призвели до втечі з під варти ОСОБА_2 знайшла своє підтвердження. У діях поліцейського вбачаються порушення, які виразилися у недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, невжитті жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, незабезпеченні належного конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду, не забезпеченні належної охорони останніх, неподанні будь-яким чином сигналу тривоги під час спроби втечі підсудного, що призвело до втечі останнього з-під варти, вчиненні вчинку перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, також вживання алкогольних напоїв із підсудним, що призвело до зменшення довіри населення до органів поліції в цілому. Відповідач вважає, що вказана подія стала можливою у зв`язку з низькими морально-діловими якостями та низькою правосвідомістю ОСОБА_1 , що унеможливлює його подальшу службу в поліції.

Відмітив, що за фактом втечі обвинуваченого ОСОБА_2 , 28.05.2021 відомості працівниками СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було внесено до ЄРДР за № 0000543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України. У той же час, працівниками ТУ ДБР розташованого у м. Києві за вказаним фактом відомості було внесено до ЄРДР за № 0000135 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Крім того, Бучанською окружною прокуратурою прокуратури Київської області 28.05.2021 відомості за фактом втечі з-під варти обвинуваченого внесено до ЄРДР за № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Про підозру в рамках вказаних кримінальних проваджень нікому з працівників поліції не повідомлялось, запобіжні заходи не обирались. Досудове розслідування триває.

Відповідач вважає застосованим обґрунтовано та підставно вид дисциплінарного стягнення, підтвердження матеріалами службового розслідування вчинення позивачем дисциплінарного проступку та відсутності підстав для скасування спірного наказу.

Процесуальні дії у справі

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ, на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

21.11.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.11.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

Ухвалою суду від 23.11.2023 справу прийнято до провадження та визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 24.07.2025 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 25 серпня 2025 року об 11:30 год.

07.08.2025 до суду надійшов відзив.

25.08.2025 у підготовчому судовому засіданні за участю представника відповідача Оверчук О.М. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув. У зв`язку з неявкою позивача чи його представника, суд, порадившись на місці, ухвалив відкласти розгляд справи, про дату, час та місце наступного судового засідання сторін повідомити додатково.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 14:00 год. 24.09.2025, про що сторони у справі повідомлені належним чином.

25.08.2025 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника.

24.09.2025 у підготовчому судовому засіданні за участю представника відповідача Оверчук О.М. Позивач та його представник до суду не прибули, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

З`ясувавши позицію учасника по справі, суд своєю ухвалою від 24.09.2025 закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 03 листопада 2025 року о 09:30 год.

03.11.2025 в судове засідання прибув представника відповідача Оверчук О.М. Позивач та його представник до суду не прибули, подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

В ході розгляду справи, представник відповідача не висловив заперечень щодо розгляду справи за відсутності позивача, його представника, просив суд відмовити позові.

Встановивши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, за відсутності заперечень учасника процесу, судом ухвалено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу ГУНП в Київській області від 19.02.2021 №52 о/с ОСОБА_1 працював старшим сержантом поліції, поліцейського відділення №2 взводу 4 конвойної служби ГУНП в Київській області та за наказом ГУНП в Київській області від 27.05.2021 №137 був залучений до конвоювання у ВП № 2 Бучанського РУП, як конвоїр затриманих та взятих під варту.

Наказом ГУНП в Київській області від 28.05.2021 №826 було призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області, створивши відповідний склад комісії.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено та зафіксовано наступне.

Так, службове розслідування проводилось за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками ГУНП в Київській області, які призвели до втечі з-під варти ОСОБА_2 .

28.05.2021 до Головного управління з ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшла інформація про втечу з-під варти заарештованого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 KK України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Азербайджан та про отримання тілесних ушкоджень поліцейським відділення № 2 взводу № 4 конвойної служби ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Вказану подію зареєстровано до ІТС ІПНП ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за № 11978 від 28.05.2021.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що на виконання пункту 1.20 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 та на виконання заявки Ірпінського міського суду начальником відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_3 було видано наказ від 28.05.2021 № 207 «Про забезпечення охорони під час конвоювання затриманих осіб, які тримаються під вартою, із СІЗО м. Києва до Ірпінського міського суду та у зворотному напрямку».

Відповідно до підпунктів 1.20.1., 1.20.2., 1.20.3., 1.20.4. пункту 1.20 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 у вказаному наказі повинно зазначатися: склад конвойного наряду та порядок підготовки для конвою відповідних документів, транспорту, необхідних засобів охорони, зв`язку й сигналізації, зброї, спорядження, шляхового забезпечення конвойного наряду і конвойних, а також службових собак, завдання конвойного наряду, способи та строк їх виконання, порядок зв`язку з органом внутрішніх справ (конвойним підрозділом) і порядок взаємодії з іншими органами внутрішніх справ (у дорозі), особливі обов`язки конвоїрів, маршрут руху (основний, запасний) та його особливості, порядок інструктажу конвою і контроль за виконанням ним обов`язків.

Однак вивченням наказу ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП В Київській області від 28.05.2021 № 207 встановлено, що у порушення вимог вищезазначених підпунктів у ньому визначено лише склад конвойного наряду, а саме: старший конвоїр інспектор ізолятору тимчасового тримання № 6 ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 конвоїри - ОСОБА_1 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_5 який одночасно з цим являється водієм службового автомобіля марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).

Крім того, визначення кількісного складу конвойного наряду свідчить про порушення ОСОБА_3 вимог пункту 1.16 розділу 1 та пункту 3.100 розділу ІІІ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 відповідно до яких мінімальний склад конвойного наряду для конвоювання однієї взятої під варту особи визначається в кількості не менше трьох працівників. Розстановка наряду проводиться з розрахунку два конвоїри на одного підсудного.

Відповідно до пункту 6 наказу ГУНП в Київській області від 12.02.2021 № 2098 забороняється конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в темну пору доби, без погодження з ВКС УПД ГУНП в Київській області та без супроводу, а також не в повному складі конвойних нарядів.

28.05.2021 п 09.00, відповідно до Книги служби конвойних нарядів тимчасово виконуючим обов`язки заступника начальника з превентивної діяльності ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_6 було проведено цільовий інструктаж працівникам поліції, які були задіяні на конвоювання обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 та обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_2 до приміщення Ірпінського міського суду Київської області з ДУ «Київський слідчий ізолятор» та у зворотному напрямку на службовому автомобілі марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні).

Відповідно до розділу ІІ вказаної книги (Рішення начальника органу (конвойного підрозділу) внутрішніх справ щодо використання сил та засобів для конвоювання затриманих і взятих під варту осіб) капітан поліції ОСОБА_6 власноручно наніс рукописний текст: «Конвой дозволяю».

Відповідно до розділу вказаної книги (Перевірка служби і вказівки начальника (число та час, перелік перевірених нарядів, виявлені недоліки, вжиті заходи, підсумки, посада, звання, прізвище та ініціали, підпис особи, як перевіряла службу) капітан поліції ОСОБА_6 власноручно наніс рукописний текст: «Конвой дозволяю», «Звертаю увагу на дотримання заходів особистої безпеки».

Опитаний з приводу порядку цільового інструктажу старший сержант поліції ОСОБА_5 пояснив, що після отримання цільового інструктажу, він спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 на службовому автомобілі марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) направилися до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Рухаючись по проспекті Перемоги у м. Київ, старший сержант поліції ОСОБА_5 зупинив службовий автомобіль та підібрав старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_4 28.05.2021, перед конвоюванням у підрозділі був відсутній, оскільки у м. Боярка Фастівського району, Київської області був задіяний для здачі підсумкової перевірки в індивідуальному порядку з професійної підготовки за 2020 рік.

Відповідно до пункту 1.23 розділу 1, пункту 2.8 розділу 2 Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 увесь склад конвою повинен бути в установленій формі одягу, мати справну і приведену в бойову готовність зброю. У разі конвоювання затриманих і взятих під варту осіб у спеціальних і легкових автомобілях увесь склад конвою озброюється пістолетами, однак ОСОБА_1 приступив до конвоювання без вогнепальної зброї, оскільки не закріплений за нею. Також, у зв`язку з відсутністю у ВП № 2 Бучанського РУП ГУ під час проведення інструктажу, вогнепальну зброю не отримував старший лейтенант поліції ОСОБА_4 .

Вказане свідчить про те, що капітан поліції ОСОБА_6 усвідомлюючи те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_4 не отримав вогнепальну зброю, був відсутній під час проведення інструктажу, також вогнепальну зброю не отримав старший сержант поліції ОСОБА_1 , свідомо дозволив виїзд конвойного наряду до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані порушення свідчать про те, що цільовий інструктаж капітан поліції ОСОБА_6 провів формально.

Крім того, у порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_6 виявивши відсутність під час проведення цільового інструктажу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та відсутність вогнепальної зброї у старшого сержанта поліції ОСОБА_1 не вжив заходів для негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно про це безпосереднього керівника не проінформував.

У порушення вимог п. 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, капітан поліції ОСОБА_6 не сприяв керівникові в організації дотримання службової дисципліни та не поінформував його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Надалі, після проведення цільового інструктажу, а саме близько 12.00 старший сержант поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 на службовому автомобілі марки «Ford Transit» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) здійснили виїзд до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

У свою чергу старший сержант поліції ОСОБА_1 та старший сержант поліції ОСОБА_5 у порушення вимог п. 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України не вжили жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, негайно про це безпосереднього керівника не проінформували, керівникові в організації дотримання службової дисципліни не сприяли, та не проінформували його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Аналогічні порушення службової дисципліни допустив старший лейтенант поліції ОСОБА_4 оскільки розуміючи те, що не зможе бути задіяним до конвоювання підсудних осіб не вжив жодних заходів щодо негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського.

Також старший лейтенант поліції ОСОБА_4 допустив порушення пункту 1.26 розділу Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої низом МВС України № 60 дск-05, оскільки він як старший конвоїр несе відповідальність за точне і своєчасне виконання поставленого завдання, додержання законності підлеглими.

Встановлено, що порушення пункту 1.23 розділу І, пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05 також допустив заступник командира роти конвойної служби ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_8 який видав наказ від 27.05.2021 № 137 по роті конвойної служби ГУНП в Київській області «Про створення конвойного наряду та конвоювання, охорони затриманих і взятих під варту осіб».

Оскільки відповідно до пункту 2 вказаного наказу залучено у якості придатних сил до Бучанського РУП ГУ старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

Після виїзду з території ВП № 2 Бучанського РУП ГУ, як пояснив старший сержант поліції ОСОБА_5 , рухаючись спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_1 по проспекту Перемоги у м. Київ, він близько 13.00 зупинив службовий автомобіль та підібрав старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , після чого вони всі разом направилися до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Перебуваючи у вказаній установі, старший сержант поліції ОСОБА_5 , старший сержант поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_4 отримали обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_7 та обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України ОСОБА_2 та направилися до приміщення Ірпінського міського суду Київської області, який розташований за адресою: вул. Мінеральна, 7, м. Ірпінь.

Опитаний під час проведення службового розслідування з приводу обставин втечі обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_2 , старший сержант поліції ОСОБА_5 пояснив, що прибувши на територію вказаного судового органу він перебував біля службового автомобіля, а старший лейтенант поліції ОСОБА_4 у свою чергу повів одного із підсудних до туалету (як свідчать матеріали службового розслідування ОСОБА_7 ).

Після повернення до службового автомобіля, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 сказав старшому сержанту поліції ОСОБА_1 , що піде до залу суду (як свідчать матеріали службового розслідування старший лейтенант поліції ОСОБА_4 відправився до залу суду спільно з ОСОБА_7 . Одразу ж після цього старший сержант поліції ОСОБА_1 спільно з іншим підсудним ( ОСОБА_2 ) відправився до туалету.

Надалі, до старшого сержанта поліції ОСОБА_5 зателефонував старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та повідомив щоб він терміново біг до залу судового засідання № 1, що останній і зробив.

Відповідно до п. 1.31 розділу І Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дек-05, водієві спеціального автомобіля забороняється залишати закріплений за ним автомобіль без нагляду, передавати керування ним іншій особі без наказу начальника конвою (старшого конвоїра).

Прибувши до залу судового засідання, старший сержант поліції ОСОБА_5 залишився в приміщенні суду, а старший лейтенант поліції ОСОБА_4 вибіг на вулицю.

Після закінчення судового процесу, підсудного ОСОБА_7 звільнили у зв`язку із отриманням умовного терміну, а старший сержант поліції ОСОБА_5 вийшов на вулицю, де дізнався, що ОСОБА_2 здійснив втечу.

Опитаний старший лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що 28.05.2021 близько 14.15, ним спільно зі старшим сержантом поліції ОСОБА_5 та старшим сержантом поліції ОСОБА_1 до Ірпінського міського суду було доставлено ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Перебуваючи біля суду, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 зателефонував секретар судового засідання судді ОСОБА_9 та повідомив, що необхідно заводити до зали судових засідань № 1 ОСОБА_7 . У свою чергу, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 застосувавши стосовно вказаного підсудного спеціальний засіб кайданки направився до приміщення суду, де очікував суддю.

Під час очікування, до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 зателефонував старший сержант поліції ОСОБА_1 та повідомив, що відбулася втеча з під варти. Надалі старший лейтенант поліції ОСОБА_4 зателефонував старшому сержанту поліції ОСОБА_5 , який знаходився біля службового автомобіля та сказав підмінити його у залі судового засідання. Потім, ОСОБА_4 вибіг на вулицю та зателефонував ОСОБА_1 , який пояснив, що сталося. Після цього ОСОБА_4 доповів про обставини події капітану ОСОБА_6 та розпочав пошуки ОСОБА_2 .

Опитаний ОСОБА_1 пояснив, що 28.05.2021 він перебував у складі конвойного наряду спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Того ж дня близько 14.30, поліцейські прибули на службовому автомобілі разом з двома арештованими, серед яких перебував ОСОБА_2 до Ірпінського міського суду Київської області. Службовий автомобіль було припарковано зі сторони службового входу до адміністративної будівлі. Одразу ж після цього, до приміщення суду було доставлено ОСОБА_7 , якого конвоював ОСОБА_4 . Приблизно через 20 хвилин до ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 та повідомив, що у нього болить живіт, у зв`язку із чим йому необхідно до туалету. У свою чергу, ОСОБА_1 відчинив службовий автомобіль, пристебнув підсудного кайданками за праву руку до своєї лівої руки та направився разом з ним до туалету, який розташований на території Ірпінського міського суду Київської області на відстані близько 30 метрів від службового входу. Підійшовши до туалету, ОСОБА_1 завів підсудного до туалету, де зняв кайданки. У час, коли ОСОБА_2 справляв природні потреби, ОСОБА_1 стояв біля туалету та чекав на нього. Через кілька хвилин ОСОБА_2 різко вибіг з туалету та тримаючи у лівій руці газовий балончик білого кольору, розпилив його в обличчя ОСОБА_1 і наніс удар рукою в грудну клітину. Від вказаного удару ОСОБА_1 не втримався та впав на асфальтоване покриття, а ОСОБА_2 перестрибнувши через нього почав тікати, а ОСОБА_1 у цей час піднявся з землі та почав наздоганяти втікача. Наздогнавши ОСОБА_2 біля паркану на який він вже виліз, ОСОБА_1 схопив його за праву ногу, однак він почав робити різкі рухи ногою та наніс удар ОСОБА_1 у грудну клітину, після чого вирвався, перестрибнувши паркан та втік. Надалі, ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_4 та повідоми про втечу ОСОБА_2 . ОСОБА_1 пояснив, що вжив алкогольні напої після втечі ОСОБА_2 .

Аналізуючи пояснення опитаних працівників поліції, комісією зроблено висновок, що втеча ОСОБА_2 стала можливою через те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 допустили порушення підпункту 3.15.2 пункту 3.15, пунктів 3.16. 3.17 розділу ІІІ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України. затвердженої наказом МВС України № 60 дск-05, оскільки не забезпечили належне конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду Київської області та належну охорону останніх.

Безпосередньо ОСОБА_4 також допустив порушення пункту 3.18 розділу ІШ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дек-05, оскільки як старший конвойного наряду не здійснив належне оперативне керівництва нарядом з охорони підсудних.

В свою чергу, ОСОБА_1 у порушення вимог підпункту 3.19.6 пункту 3.19 Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 60 дек-05, останній будь-яким чином сигнал тривоги не подав, не зважаючи на те, що старший сержант поліції ОСОБА_5 , як свідчать пояснення, перебував на відстані близько 30 метрів від туалету.

Під час встановлення всіх обставин подій, 28.05.2021 працівниками BIOC УКЗ ГУНП в Київській області за допомогою приладу «Драгер» було проведено освідування старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, під час чого встановлено, що вказаний працівник поліції перебував у стані такого сп`яніння (показники приладу 1.31 проміле алкоголю у парах видихуваного повітря).

ОСОБА_1 пояснив, що вжив алкогольні напої після втечі ОСОБА_2 .

Комісією зафіксовано, що за фактом втечі обвинуваченого ОСОБА_2 , 28.05.2021 відомості працівниками СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області було внесено до ЄРДР за № 0000543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 393 КК України.

У той же час, працівниками ТУ ДБР, розташованого у м. Києві за вказаним фактом відомості було внесено до ЄРДР за № 0000135 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Крім того, Бучанською окружною прокуратурою прокуратури Київської області 28.05.2021 відомості за фактом втечі з-під варти обвинуваченого внесено до ЄРДР за № 0000049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Про підозру в рамках вказаних кримінальних проваджень нікому з працівників поліції не повідомлялось, запобіжні заходи не обирались. Досудове розслідування триває.

Під час проведення службового розслідування встановлено те, що відповідно до Книги нарядів ВП № 2 Бучанського РУП ГУ, ОСОБА_4 отримав вогнепальну зброю о 14.00 та у той же час отримав цільовий інструктаж від капітана поліції ОСОБА_6 .

Вказане знову підтверджує той факт, що ОСОБА_6 будучи керівником байдуже віднісся до виконання службових обов`язків та не здійснив перевірку несення служби конвойним нарядом, враховуючи те, що його члени перебували на території Ірпінського міського суду Київської області, який розташований поруч з ВП № 2 Бучанського РУП ГУ.

30.05.2021 працівниками ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 було затримано та передано до ВП № 2 Бучанського РУП ГУ.

Опитаний з приводу події яка мала місце 28.05.2021 ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно являється обвинуваченим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК країни. Так, під час його першого конвоювання, у нього з поліцейським на ім`я ОСОБА_10 зав`язалась розмова, під час якої він запитав у нього про можливість вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_10 запитав чи є гроші, оскільки горілка коштує 400 гривень 100 грам, на що ОСОБА_2 відповів що згоден та дав йому 400 гривень. Після вказаного ОСОБА_10 відповів, що треба трохи зачекати. Крім того під час вказаної розмови ОСОБА_2 запитав у ОСОБА_11 чи є можливість втечі з під варти, на що він повідомив, що за 3000 доларів США він зможе допомогти втекти, однак ОСОБА_2 повідомив, що має лише 2000 доларів США. На вказане ОСОБА_10 погодився. Надалі, після судового засідання ОСОБА_10 з поліцейським на ім`я ОСОБА_12 повели ОСОБА_2 до туалету, де до останнього ОСОБА_10 пристебнув його наручником та сказавши ОСОБА_13 щоб з ним випив, залишив їх. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_2 знову повернули до СІЗО. На друге конвоювання поблизу туалету на території Ірпінського міського суду Київської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 знову відбулась розмова під час якої він передав йому вищевказану суму грошей, а ОСОБА_10 у свою чергу повідомив, що в туалеті буде знаходитись газовий балончик, а його конвоювання до туалету наступного разу буде здійснювати конвоїр на ім`я ОСОБА_12 , який буде без вогнепальної зброї та кайданок. Крім того, ОСОБА_10 повідомив, що якщо у ОСОБА_2 є знайомі, що можуть йому допомогти, щоб він до них звернувся. Також ОСОБА_2 зазначив, що під час розмов з приводу його втечі був присутній лише ОСОБА_10 , а інші конвоїри при цій розмові присутні не були. Разом з тим ОСОБА_2 зазначив, що під час його конвоювань він постійно вживав у туалеті алкогольні напої з конвоїром на ім`я ОСОБА_12 , який продавав 100 грам горілки за 400 гривень. На третє конвоювання ОСОБА_10 повідомив, що в приміщенні туалету під цеглиною буде знаходитись газовий балон та те, що конвоювання буде проводити ОСОБА_12 , а сам пішов з іншим затриманим до приміщення суду. Через деякий час ОСОБА_2 з ОСОБА_14 пішов до туалету, де вони вжили алкогольні напої, та він показав йому, де і що знаходиться після чого вони повернулись до конвойного автомобіля. Приблизно через 3 хвилини ОСОБА_12 знову повів ОСОБА_2 до туалету в кайданках, які біля вказаного приміщення зняв та повідомив, щоб він його сильно не бив, а лише бризнув йому в обличчя газовим балоном, після чого ОСОБА_2 зайшов до туалету взяв балон, де йому раніше показав ОСОБА_15 й та вийшовши з приміщення намагався бризнути останньому в обличчя газом, однак балончик знаходимся на запобіжнику, у зв`язку з чим ОСОБА_12 сказав «ТИ ДЕБІЛ», взяв у ОСОБА_2 з рук балончик, показав що його необхідно зняти з запобіжника та повернув його останньому знов у руки. У подальшому ОСОБА_2 взяв балон у руки та бризнув ОСОБА_13 в лице, яке він закривав руками, після чого побіг у напрямку забору на який вказав ОСОБА_12 , а останній побіг за ним. Пібігши до бетонного забору ОСОБА_2 намагався перелізти через нього під час чого ОСОБА_12 підбіг до нього та вдаючи, що намагається затримати, навпаки підштовхував догори, що дало змогу йому перелізти. У подальшому ОСОБА_2 переліз через один паркан та опинився в парку, де помітив, що його вже ніхто не переслідує. Також, опитаний ОСОБА_2 вказав, що коли він втікав, то бачив, що водій конвойного автомобіля знаходиться біля транспортного засобу, однак чи бачив він його повідомити не зміг.

Таким чином, комісія враховуючи інформацію надану під час опитування ОСОБА_2 та встановлені обставини того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, дійшла до висновку про те, що відомості щодо вживання останнім алкогольних напоїв під час виконання службових обов`язків спільно з підсудною особою підтверджується.

Крім того, у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 367, 368 КК України.

Разом з тим, втеча ОСОБА_2 викликала значний суспільний резонанс та призвела до зниження авторитету поліції серед населення.

Опитаний капітан поліції ОСОБА_6 пояснив, що у провадженні СВ ВП № 2 Бучанського РУП дійсно перебувало кримінальне провадження за ч. 4 ст. 187 КК України у рамках якого затримано ОСОБА_2 .

Так, 28.05.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 здійснювали конвоювання ОСОБА_2 до Ірпінського міського суду Київської області. О 09.00 ОСОБА_6 було проведено інструктаж ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 о 14.00, коли він отримував зброю, оскільки у ранковий час він здійснював перездачу підсумкової перевірки за 2020 рік. Під час інструктажу вказаним працівникам наголошувалось на дотриманні правил поводження зі зброєю, дотримання правил конвоювання, передбачених наказом МВС України № 60дск, дотриманні транспортної дисципліни та правил поводження з затриманими. Також останній зазначив, що під час проведення інструктажу всі вказані працівники поліції перебували у тверезому стані та мали змогу нести службу. ОСОБА_1 залучався до несення служби без зброї у зв`язку з некомплектом працівників та у зв`язку з тим, що був не закріплений за нею, інші конвоїри вогнепальною зброєю були забезпечені. Окрім того ОСОБА_6 додав, що ОСОБА_1 був забезпечений спецзасобами кайданки, газовий балон, «Терен 4-М» та палка гумова. Близько 15.50 , на мобільний телефон капітана поліції ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що ОСОБА_2 втік з під варти та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 . Про будь-які факти щодо пропозиції грошових коштів чи іншої неправомірної вигоди з боку затриманих ніхто з конвоїрів не повідомляв. У подальшому, було розпочато оперативно-пошукові заходи щодо встановлення місцезнаходження втікача.

Опитаний підполковник поліції ОСОБА_3 пояснив, що провадженні СВ ВП № 2 Бучанського РУП дійсно перебувало кримінальне провадження за ч. 4 ст. 187 КК України у рамках якого затримано ОСОБА_2 .

Вказане провадження на даний час скеровано до суду.

Так, 28.05.2021 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 здійснювали конвоювання ОСОБА_2 до Ірпінського міського суду Київської області.

Підполковник поліції ОСОБА_3 зазначив, що ніхто із конвоїрів та інших працівників про пропозицію отримання грошових коштів чи іншої неправомірної вигоди з боку затриманих не повідомляв. Близько 15.00 ОСОБА_3 стало відомо, що затриманий ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 та втік з під варти.

У зв`язку з зазначеним про вказану подію одразу ж було повідомлено керівництво ГУ та розпочато оперативно-розшукові заходи.

Відповідно до довідки № 5244, виданої 28.05.2021 КНП ІМР «Ірпінська ЦМЛ», у результаті вказаного ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини ліворуч, перелому ребер під питанням, хімічного подразнення шкіри обличчя та очей.

Під час проведення службового розслідування, вивчено роль керівництва Бучанського РУП ГУНП в Київській області у проведенні роботи щодо здійснення контролю за проведенням конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, під час чого встановлено, що 12.02.2021 у ГУНП в Київській області було видано наказ № 209 «Про організацію конвоювання затриманих і взятих під варту осіб на території обслуговування ГУНП в Київській області.

Однак як свідчить інформація з Книги перевірок ВП № 2 Бучанського РУП ГУ, заступник начальника управління поліції з превентивної діяльності Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_16 протягом 2021 року перевірку ВП № 2 Бучанського РУП ГУ не здійснював, організацію конвоювання затриманих та взятих під варту осіб, а також ведення службової документації за вказаним напрямком роботи не забезпечив, що свою чергу призвело до неналежного конвоювання ОСОБА_2 та як наслідок його втечі з-під варти.

Опитаний капітан поліції ОСОБА_16 пояснив, що він контролює проведення усіх конвоювань у Бучанському РУП ГУ. У зв`язку із прорахунками у службовій діяльності, 28.05.2021 один із взятих під варту осіб здійснив втечу з території Ірпінського міського суду. Свою вину у неналежному виконанні службових обов`язків, капітан ОСОБА_16 визнав.

Також, відповідно до вказаної Книги, перевірка ВП № 2 Бучанського РУП ГУ працівниками відділу конвойної служби УПД ГУНП в Київській області здійснювалася тільки 27.05.2021.

Вказане свідчить про порушення начальником відділу конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_17 вимог п. 8 наказу ГУНП в Київській області від 12.02.2021 № 209.

Опитаний капітан поліції ОСОБА_8 пояснив, що старший сержант поліції ОСОБА_1 стажувався у конвойному наряді відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУ оскільки вогнепальна зброя за ним не закріплена. Організацією конвоювання та обслуговуванням Ірпінського міського суду займається вищевказаний відділ поліції. Також, капітан поліції ОСОБА_8 зазначив, що за час перебування на посаді, перевірку несення служби старшим сержантом поліції ОСОБА_1 не здійснював.

Таким чином, аналізуючи матеріали службового розслідування, комісією зроблено висновок, що інформація щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Київській області, які призвели до втечі з під варти ОСОБА_2 знайшла своє підтвердження.

Зокрема, у діях поліцейського відділення № 2 взводу № 4 конвойної служби ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , вбачаються порушення вимог статті 3, частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну полінію», підпунктів 1, 2, 5, 6, 13, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу І, пункту 2 розділу ІІ Прави етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 1.23 розділу І, пункту 2.8 розділу ІІ. підпункту 3.15.2. пункту 3.15, пунктів 3.16, 3.17, підпункту 3.19.6 пункту 3.19 розділу ІІІ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України о 60 дск-05, пункту 6 наказу ГУНП в Київській області від 12.02.2021 № 209, які виразилися у недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, несенні служби у конвойному наряді без вогнепальної зброї, невжитті жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, не інформуванні негайно про це безпосереднього керівника, не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, неінформуванні його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, перебуванні на службі у стані алкогольного сп`яніння, незабезпеченні. належного конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду, не забезпеченні належної охорони останніх, неподанні будь-яким чином сигналу тривоги під час спроби втечі підсудного, що призвело до втеча останнього з-під варти, вчиненні вчинку, який призвів до зменшення довіри населення до органів поліції в цілому.

Вказані порушення службової дисципліни стали можливими у зв`язку із низькою правосвідомістю, низькими морально-діловими якостями та у зв`язку з безвідповідальним ставленням до виконання службових обов`язків з боку старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та старшого сержанта поліції ОСОБА_5 .

Також, порушення службової дисципліни були допущенні поліцейськими у зв`язку з неналежним проведенням з останніми індивідуально виховної роботи та неналежним здійсненням контролю за роботою конвойних нарядів, підполковником поліції ОСОБА_3 , капітаном поліції ОСОБА_6 , капітаном поліції ОСОБА_16 , підполковником поліції ОСОБА_17 , капітаном поліції ОСОБА_8 .

Затвердженим висновком службового розслідування 31.05.2021, за встановлені порушення службової дисципліни поліцейського відділення №2 взводу №4 конвойної служби ГУНП в Київській області ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Відповідно, наказом ГУНП в Київській області від 31.05.2021 №267, за порушення службової дисципліни, вимог статті 3, частини 1 статті 8, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну полінію», підпунктів 1, 2, 5, 6, 13, 14 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VIII, пункту 1 розділу І, пункту 2 розділу ІІ Прави етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 1.23 розділу І, пункту 2.8 розділу ІІ. підпункту 3.15.2. пункту 3.15, пунктів 3.16, 3.17, підпункту 3.19.6 пункту 3.19 розділу ІІІ Інструкції з організації конвоювання в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України о 60 дск-05, пункту 6 наказу ГУНП в Київській області від 12.02.2021 № 209, які виразилися у недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, несенні служби у конвойному наряді без вогнепальної зброї, невжитті жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, не інформуванні негайно про це безпосереднього керівника, не сприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, неінформуванні його про виявлені порушення службової дисципліни, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції, перебуванні на службі у стані алкогольного сп`яніння, незабезпеченні. належного конвоювання підсудних до приміщення Ірпінського міського суду, не забезпеченні належної охорони останніх, неподанні будь-яким чином сигналу тривоги під час спроби втечі підсудного, що призвело до втеча останнього з-під варти, вчиненні діяння, яке призвело до зменшення довіри населення до органів поліції в цілому, ганьбить звання поліцейського та виразилось у вживанні алкогольних напоїв з підсудним, поліцейського відділення №2 взводу №4 конвойної служби ГУНП в Київській області ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Київській області від 25.06.2021 №165 о/с за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0058675), поліцейського відділення №2 взводу №4 конвойної служби, звільнено зі служби в поліції з 25 червня 2021 року.

Позивач не погоджується із спірним наказом щодо застосування дисциплінарного стягнення, вважає його необґрунтованим та незаконним, винесеним з грубими порушеннями чинного законодавства України, а відтак, такими, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно, предметом спору у справі є наказ ГУНП в Київській області від 31.05.2021 №267 щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, який підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовані судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Частинами першою, другою статті 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарного статут).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із цим Статутом.

Згідно із ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (пункт 1).

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (пункт 2).

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (пункт 3).

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (пункт 4).

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (пункт 6).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (пункт 10).

За статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій (пункт 1).

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою (пункт 2).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» (далі - Порядок №893), службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити (пункт 4 розділу V): наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Письмова скарга на дії осіб, які проводять службове розслідування, подається поліцейським, стосовно якого його призначено, уповноваженому керівнику. У разі визнання такої скарги обґрунтованою уповноважений керівник у межах строку, встановленого законодавством України, може прийняти рішення про виключення особи, дії якої було оскаржено, зі складу дисциплінарної комісії, а також про призначення відносно неї (у разі виявлення ознак дисциплінарного проступку) службового розслідування (пункт 6 розділу V).

Згідно пункту 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

За пунктом 14 розділу V Порядку 893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським, а від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, - після його протверезіння.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Згідно пунктів 1 та 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Згідно пункту 1 розділу VII Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Виходячи із аналізу чинного законодавства, суд зазначає, що службове розслідування згідно положень Порядку №893 призначається наказом керівника за наявності зокрема встановлення причин та обставин вчиненого дисциплінарного проступку службовою особою. Службове розслідування може проводитись у письмовому провадженні, поліцейський відносно якого проводиться службове розслідування має бути належним чином повідомлений про його призначення та проведення в запрошенні для надання пояснень, оскільки законодавство відповідно також закріплює право в ході службового розслідування надавати пояснення чи відмовитись від їх надання, надавати письмові документи, докази, користуватись правовою допомогою. Всі події, які відбуваються в ході службового розслідування та всі матеріали і докази, які досліджувались мають бути відображені у висновку службового розслідування, на підставі яких, дисциплінарна комісія робить свої висновки та викладає свою позицію.

Законодавство також передбачає, що поліцейський може подавати скарги на дії дисциплінарної комісії вчинені в ході проведення службового розслідування, які підлягають розгляду та вирішенню уповноваженим на розгляд скарги керівником.

Суд вважає необхідним також зазначити, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення та наказ про реалізацію останнього, мають відповідати вимогам до них згідно чинного законодавства.

Суд зауважує, що пропозиція дисциплінарної комісії може братись до уваги суб`єктом уповноваженого на вирішення питання про застосування виду стягнення щодо поліцейського, а може й не враховуватись, оскільки суб`єкт застосування може встановити факт відсутності доказів вчиненого поліцейським дисциплінарного проступку, відсутність підстав для застосування дисциплінарного стягнення, чи прийняти рішення про накладення іншого виду стягнення, ніж той, що вказаний комісією.

Суд зауважує також, що дисциплінарна комісія у своїх висновках має зазначити а суб`єкт застосування врахувати характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, відповідно, комісія вносить свою пропозицію щодо застосування відповідного виду дисциплінарного стягнення, а суб`єкт застосування визначити вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видати письмовий наказ про його застосування.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 07.11.2019 по справі №826/1670/18, сам по собі висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного вбачається, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно пунктом 3 статті 20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, до всіх поліцейських.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Право на оскарження поліцейським наказу про застосування дисциплінарного стягнення визначено законодавством (стаття 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункт 4 розділу VII Порядку №893).

Відповідно, однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6 частини першої статті 77 Закону).

Суд зазначає, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним саме дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання службової дисципліни. Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативно-правовими актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, сумлінно виконувати покладені службові обв`язки, не вчиняти дії які порушують права та інтереси інших осіб. Тобто, поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивної репутації органів поліції. Також, слід зазначити, що у відповідності до складеної присяги та відповідно до діючого законодавства дії поліцейського мають сприяти підтримці авторитету та довіри до органів поліції. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 02.06.2021 у справі №815/2705/16, у постанові від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.

Суд враховує, що позивач не оскаржує службове розслідування на предмет підстави його призначення, визначення складу дисциплінарної комісії, затвердження складеного висновку.

В ході розгляду справи, судом не встановлено протиправності призначення службового розслідування, визначення складу комісії, затвердження складеного висновку комісії.

Як встановлено судом, причинами і умовами порушення службової дисципліни стали недотримання поліцейським ОСОБА_1 службової дисципліни 28.05.2021 щодо не виконання обов`язків під час конвоювання особи до Ірпінського міського суду під час супроводження особи до туалету, ОСОБА_1 відстебнув кайданки, останній вибіг з туалету, використав газовий балончик в обличчя ОСОБА_1 та втік з - під варти.

Встановлено також факти не повідомлення безпосереднього керівництва щодо порушення службовою особою вимог до забезпечення табельної зброї конвоя, відсутності у нього такої табельної зброї під час виконання службових обов`язків, вживання поліцейським алкогольних напоїв 28.05.2021.

Так, позивач у справі не погоджується із тим, що службове розслідування проведено не об`єктивно, та не всебічно, дисциплінарною комісією не взято до уваги відповідальність саме керівників щодо не забезпечення його табельною зброєю під час несення ним служби, відібрання у нього пояснень коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння, під час служби, а також без дослідження обставин перевірки його на стан алкогольного сп`яніння алкотестерем «Драгер» який не мав повірки на час його використання, не враховано пом`якшуючи обставини.

Відповідно до змісту ст. 18 Закону № 580 передбачено що, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службова дисципліна поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на дотримання обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України. Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки:

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази Мерівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки, (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено обов`язки керівника щодо підлеглих

Керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню та підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

Згідно абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Правила етичної поведінки поліцейських поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно, чинне законодавство встановлює підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку, та у свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, що узгоджується із правовою позицією аналогічного змісту викладеної в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 10.06.2021 у справі №420/241/20, від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19, від 05.03.2020 у справі № 160/4878/19 та інших.

Також слід зазначити, що відповідно до постанов Верховного Суду від 29.09.2015 (справа № 21-1288а15) від 20.10.2015 (справа № 21-2103а15) від 22.09.2022 (справі № 420/4977/20) визначено, що в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників Національної поліції та власне Національна поліція, пов`язані, насамперед із низкою моральних вимог, як пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Проходження служби в поліції, зважаючи на специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Також, слід зазначити, що відповідно до пп.1.1 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом №60 ДСК від 20.01.2005р., конвоювання затриманих за підозрою у вчиненні злочину, заарештованих, підсудних, засуджених осіб полягає в їх своєчасному доставленні (супроводі) до місця призначення та надійній охороні.

Відповідно до пп.1.23 Інструкції увесь склад конвою повинен бути в установленій формі одягу, мати справну і приведену в бойову готовність зброю; начальник конвою (старший конвоїр) озброюється пістолетом. Вид зброї конвоїрів, залежно від умов і порядку конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, визначає начальник органу внутрішніх справ (командир підрозділу), який призначив конвой.

Відповідно до пп.2.8, 2.9 вказаної Інструкції, у разі конвоювання затриманих і взятих під варту осіб у спеціальних і легкових автомобілях увесь склад конвою озброюється пістолетами, а при посиленому варіанті несення служби начальник конвою (старший конвоїр) озброюється пістолетом, а конвоїри автоматами.

Склад звичайного конвойного наряду для охорони затриманих і взятих під варту осіб під час перевезення спеціальними автомобілями призначається з розрахунку: на спеціальних автомобілях, розрахованих на перевезення не більше 4-х конвойованих, 3 працівники.

Відповідно до пп.3.15.2 п. 3.15, пункти 3.16, 3.17 розділу 3 Інструкції визначено порядок висадки підсудних, засуджених безпосередньо біля тильних дверей суду обладнується спеціальний огороджений майданчик для заїзду автомобіля й висадки конвойованих, а в разі його відсутності спеціальний автомобіль подається впритул до дверей приміщення суду. Підсудні під охороною старшого конвоїра і конвоїрів по одному направляються до передбачених місць тримання, порядок належного конвоювання до приміщення суду та належну охоронну підсудних, засуджених, порядку подання сигналу тривоги конвоєм в разі порушення підсудним, засудженим порядку доставки їх до місця призначення.

Суд враховує, що Інструкція з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом №60 ДСК від 20.01.2005р. є відповідно матеріалами для внутрішнього користування МВС, дск матеріалами.

За пунктом 6 Наказу ГУНП в Київській області №209 від 12.02.2021 «Про організацію конвоювання затриманих та взятих під варту осіб на території обслуговування ГУНП в Київській області» забороняється конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в темну пору доби, без погодження з ВКС УПД ГУНП в Київській області та без супроводу, а також не в повному складі конвойних нарядів.

ОСОБА_1 приступив 28.05.2021 до конвоювання без вогнепальної зброї. Зокрема, ОСОБА_1 не вжив жодних заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють йому виконання обов`язків поліцейського, негайно про відсутність у нього зброї не повідомив свого безпосереднього керівника, не проінформував про вчинені дисциплінарні правопорушення відповідними поліцейськими відповідальними за вихід на конвоювання.

Саме невиконання вимог Інструкції, Наказу №209, призвело до неможливості оперативного реагування підрозділів поліції на вчинене кримінальне правопорушення. Ді ОСОБА_1 призвели до втечі з - під варти особи яку конвоювали 28.05.2021 до Ірпінського районного суду Київської області.

Свою чергу, слід врахувати, що в порушення Інструкції та Наказу №209 ОСОБА_1 під час здійснення втечі з-під варти особою не вчинив заходів щодо подачі сигналу тривоги, враховуючи, що інший поліцейський зі складу конвою перебував від ОСОБА_1 на відстані 30 метрів. Тобто, ОСОБА_1 мав змогу використати свисток для оповіщення, або зробити сигнальні жести руками.

Суд зазначає, що перекладення відповідальності за порушення службової дисципліни на керівництво є несумісним із закладеними законодавством вимог до несення служби поліцейським, складеною ним присяги та нормами Правил етики, а також визначеними правами поліцейського.

Щодо перебування ОСОБА_18 в стані алкогольного сп`яніння, суд враховує, що позивач не заперечував вживання алкогольних напоїв 28.05.2021, з пояснень слідує, що ним вживано алкогольні напої під час розшуку втікача, до приїзду швидкої, враховуючи що йому були завдані тілесні ушкодження.

За даними обставинами, наявними у справі матеріалами слідує, що від ОСОБА_1 були відібрані письмові пояснення 28.05.2021, в день вчиненого дисциплінарного проступку.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив про те, що під час несення служби алкогольні напої не вживав, вжив алкогольні напої до приїзду швидкої коли шукав підозрюваного.

Та, враховуючи норми чинного законодавства, жодні пояснення щодо вживання алкогольного напою поліцейським безпосередньо під час несення ним служби, не спростовують наявність факту грубого порушення службової дисципліни.

Відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» 5 червня 2014 року № 1314-VII засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки належать і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. У пункті 1 статті 17 зазначеного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Градуювання, державна повірка та сервісне обслуговування приладу проводиться не менше одного разу на 12 місяців.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29.12.2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. Під номером 43 зазначеного переліку містяться відомості про газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.

Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, зокрема газоаналізатору Alcotest 6810.

За даними свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/3674 від 15.06.2021 року, чинного до 15.06.2022, виданого ДП «Укрметретестстандарт», газоаналізатор «Alcotest 6810» за №ARAM-3622, за допомогою якого проводився медичний огляд, відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019.

Газоаналізатор (алкотестер) - це прилад для визначення кількості алкоголю в крові (без аналізу крові безпосередньо) шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі та застосування коефіцієнтів перерахунку, що визначаються експериментально. При вдиху повітря надходить у легені і збагачує кровоносні судини киснем, «відбираючи» з кровоносних судин вуглекислий газ і насичуючись парами спирту.

Отже, газоаналізатори «Drager Alcotest», внесені до Держреєстру засобів вимірювальної техніки України з необмеженим строком дії свідоцтва.

Відповідно Газоаналізатор «Drager Alcotest 6810» є спеціальним технічним засобом, за наявним у справі свідоцтвом пройшов повірку 15.06.2021, чинної до 15.06.2022. Інших документів щодо проходження Alcotest 6810 до 28.05.2021 матеріали справи не містять.

В свою чергу, суд зазначає, що доводи позивача щодо відсутності своєчасної повірки алкотестера «Драгер» не спростовують факт вживання ним алкогольного напою 28.05.2021 - (1,31 проміле), підтвердженні останнім в наданих комісії поясненнях. Зауважень під час перевірки на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не мав.

Суд вважає необхідним зазначити, що норми зазначеного вище законодавства передбачають відібрання комісією пояснень від поліцейського в ході проведення службового розслідування, та зокрема після закінчення ним чергування на службі, а також після протверезіння.

Та, суд враховує, що скарг ОСОБА_1 до дисциплінарної комісії щодо порядку проведення службового розслідування, а саме порядку відібрання пояснень, а також щодо застосування алкотестера, не забезпечення права на правничу допомогу, не подавав.

Водночас, суд зазначає, що дисциплінарний проступок позивача не просто виразився в порушенні вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Інструкції № 60, Наказу №209, а міг призвести до тяжких наслідків, поранення або загибелі особового складу, працівників суду, цивільного населення, що не могло залишитись без відповідного реагування з боку керівництва ГУ НП в Київській області.

Тому, в даному випадку доводи позивача та його представника не спростовують встановлений та підтверджений факт вчиненого грубого порушення службової дисципліни ОСОБА_1 28.05.2021, та за встановлених судом обставин не є такими переконаннями та доводами для суду які мають наслідки зміни висновків суду.

Відтак, суд зазначає, що комісією об`єктивно та всебічно проведено службове розслідування, судом не встановлено порушення службовим розслідуванням прав та інтересів позивача, обмеження останнього в наданні пояснень, поданні доказів щодо відсутності вини у вчиненому проступку, користування правничою допомогою та оскарженню дій членів комісії.

Суд зазначає, що позивачем та його представником суду не наведено та не доведено, які пом`якшуючи обставини мала врахувати дисциплінарна комісію в силу встановлених фактів та обставин.

Жодних пом`якшуючих обставин, які мала б врахувати дисциплінарна комісія судом не встановлено.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, позивач належними доводами та доказами не спростовував вчинення ним дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, проігнорував вимоги означеного вище законодавства, а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність.

Вид застосованого дисциплінарного стягнення суд вважає пропорційним до вчиненого позивачем проступку, враховуючи обставини вчиненого поступку, його характер, наслідки та вину позивача.

Відповідно судом, враховуючи вимоги частини другої статті 2 КАС України не встановлено протиправності спірного наказу від 31.05.2021 №267 щодо застосування дисциплінарного стягнення, та підстав для його скасування.

Наказ ГУНП в Київській області від 25.06.2021 №165 о/с позивач у даній справі не оскаржує.

Враховуючи висновки суду, інші заявлені вимоги як похідні судом не вирішуються.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац другий частини другої статті 77 КАС України).

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів сторін не впливають на висновки суду.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.