Справа № 580/7926/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року справа № 580/7926/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Попова Ю.В. (у порядку самопредставництва),

представника відповідача Ніколаєва О.В. (згідно з ордером),

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУР КОМПАНІ» про застосування заходів реагування,

УСТАНОВИВ:

11.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18029, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Прикордонника Лазаренка, будинок 1; ) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУР КОМПАНІ» (20708, Черкаська обл. Черкаський р-н м.Сміла вул.Поштова будинок 12; ) (далі відповідач) про застосування заходів реагування у вигляді повної заборони експлуатації приміщень підприємства, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Обґрунтовуючи зазначено, що відповідач допустив у господарській діяльності порушення правил пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей. У виробничій будівлі виникла пожежа, причини якої вказані у Висновку від 22.06.2025 №19 та відкрите кримінальне провадження.

Додатково вказав третьою особою ТОВ «БІОБРЕНІКС» (), що орендує приміщення у відповідача.

Ухвалою від 16.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження.

31.07.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує обраний позивачем спосіб виявлення порушень. У відзиві вказується, що описані порушення у позовній заяві не є актуальними, оскільки відповідач усунув та продовжує усувати виявлені порушення. Зауважує на тому, що захід реагування у вигляді повної заборони експлуатації приміщень підприємства, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, повністю блокує господарську діяльність підприємства, унеможливить здійснення усунення наслідків пожежі, унеможливить вчинення заходів, що націлені на усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому прямо суперечить меті позовної заяви.

Ухвалою від 29.08.2025 суд вирішив здійснити перехід у розгляді справи зі спрощеного в загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 18.09.2025.

У відкритому судовому засіданні суд встановив, що представник відповідача, який повідомлений належним чином, у встановлений час не з`явився, будь-які клопотання від нього відсутні. Розглянувши питання щодо можливості розпочати підготовче провадження за відсутності відповідача, суд вирішив відкласти судове засідання до 01.10.2025, про що учасників процесу повідомлено усною ухвалою.

01.10.2025 на адресу суду надійшли додаткові пояснення разом із додатками, якими відповідач повідомив про вжиті ним додаткові заходи щодо усунення порушень, які вказані позивачем:

1) дерев`яні конструкції, щодо яких не проведено вогнезахисну обробку після пожежі, знищені;

2) на усунення порушення щодо не обладнання протипожежного захисту відповідач уклав договір № 01-п від 29.07.2025 на виконання проєктних робіт з встановлення систем пожежної сигналізації на будівлі;

3) відповідач надав декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

4) укладений договір № 25-01/01-25 від 25.01.2025 про оперативно-технічне обслуговування електрообладнання та договір підряду №25-07/1-Ч, відповідно до яких відповідач отримував послуги з обслуговування електрообладнання;

5) стосовно обладнання труб іскрогасниками відповідач повідомив про вжиття заходів щодо усунення цього порушення шляхом винесення наказу про припинення використання обладнання, що прямо чи опосередковано задіє роботу димових труб, до моменту обладнання димових труб іскрогасниками;

6) роботи відповідно до договору № 25-01/01-25 від 25.01.2025 про оперативно-технічне обслуговування електрообладнання та договору підряду №25-07/1-Ч наразі відповідачу надані.

01.10.2025 суд у відкритому судовому засіданні та за його результатами вирішив закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті.

Заслухавши у відкритих судових засіданнях представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Позивач позовною заявою визначив відповідача ТОВ «МУР КОМПАНІ» ().

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата заснування відповідача 17.01.2024. Основний вид діяльності 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас.

Із матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІОБРЕНІКС»() (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна. Предметом визначено передача орендодавцем у строкове платне користування орендаря нерухомого майна: нежитлового адміністративного приміщення 63,8кв.м, виробничого приміщення 612,5кв.м, всього площею 676,3кв.м, замошення площею 600 кв.м з обладнанням. Перераховане нерухоме майно розташовано у м.Сміла, Черкаської області, на вул. Поштова (Ржевська) на земельній ділянці площею 0,9775га, кадастровий номер №:06:002:0016. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №363434491 від 26.01.2024 нерухоме майно, що зазначено предметом договору, є власністю орендаря, тобто відповідача.

19.06.2025 на території відповідача виникла пожежа, внаслідок чого уповноважена особа позивача склала акт про пожежу на території виробничого цеху з виготовлення виробів з деревини. 20.06.2025 склала постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЧК №000704, якою встановлено у виробничому приміщенні порушення правил пожежної безпеки. Зафіксовані порушення полягали у не обладнанні виробничих приміщень протипожежним захистом, вимога щодо встановлення яких передбачена державними будівельними стандартами.

22.06.2025 службова особа позивача склала висновок №19 про виникнення пожежі (далі - Висновок), в якому зафіксувала, що господарська діяльність на об`єкті здійснювалась без дозвільних документів та про виявлені такі порушення:

1) не проведення вогнезахисної обробки дерев`яних конструкцій покрівлі вогнезахисними засобами, що забезпечують I групу вогнезахисної ефективності;

2) не обладнано будівлі системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

3) роботу новоутвореного підприємства чи використання суб`єктом господарювання об`єктів нерухомості розпочато без подання декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

4) не проведено заміри опору ізоляції і перевірку спрацювання приладі захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

5) димові труби не обладнані іскрогасниками.

У Висновку зафіксовано, що пожежа виникла на елементах покрівлі виробничої будівлі, а розмір пожежі складає 774м2, що відповідає площі покрівлі згідно із технічним паспортом вказаного об`єкта. Під час огляду місця події встановлено, що найбільш інтенсивне горіння відбувалось в дерев`яному перекритті покрівлі виробничої будівлі. На покрівлі прибудови розміщені дві димохідні труби від установки по брикетуванні, яка на час виникнення пожежі була в працюючому режимі. Труби не обладнані іскрогасним обладнанням та не виведені вище покрівлі більш високої будівлі (виробничої будівлі). Ймовірною причиною виникнення пожежі зазначено порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації теплогенеруючих агрегатів та установок.

Тому позивач звернувся позовом до суду.

Після відкриття провадження у справі відповідач для усунення встановлених відповідачем порушень:

уклав договір № 01-п від 29.07.2025 на виконання проєктних робіт з встановлення систем пожежної сигналізації на будівлі, виконання якого підтрведжено відповідним актом виконаних робіт;

подав для реєстрації позивачу декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки;

уклав договір № 25-01/01-25 від 25.01.2025 про оперативно-технічне обслуговування електрообладнання та договір підряду №25-07/1-Ч, відповідно до яких відповідач отримував послуги з обслуговування електрообладнання, виконання яких підтверджено відповідними актами наданих послуг/робіт, долучених до матеріалів справи суду;

завершення процедури обладнання труб іскрогасниками документально зафіксовано у видатковій накладній № 29 від 14.08.2025, договорі підряду на виконання монтажних робіт № 11/2025 від 28.08.2025, акті приймання-передачі виконаних робіт № 31 від 22.09.2025.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам суд врахував.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.3 Основного Закону людина, її життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Підставами для звернення до суду для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом, відповідно до ч.2 ст.68 КЦЗ України є встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Передумовою для звернення до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг згідно з положеннями п.12 ч.1 ст.67 КЦЗ України є загроза внаслідок таких порушень життю та/або здоров`ю людей.

Пунктом 33 ч.1 ст.2 КЦЗ України визначено, що пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.7 КЦЗ України передбачено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, а також виконання у воєнний час норм міжнародного гуманітарного права; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.

За приписами п.21 ч.1 ст.20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.50 КЦЗ України джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є потенційно небезпечні об`єкти та об`єкти підвищеної небезпеки.

Частинами 2, 3 ст.55 КЦЗ України передбачено, що діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Пунктами 1, 4, 6 ч.1 ст.70 КЦЗ України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність.

Згідно з ч.2 ст.70 КЦЗ України виключно за рішенням адміністративного суду здійснюється повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.

Для вирішення спору суд врахував висновки Верховного Суду (далі - ВС) у постанові від 31.10.2018 у справі №826/14758/17, які обов`язкові для врахування судами відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, Зокрема, ВС вказав, що поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судами доказів, якими обґрунтовується їх наявність, та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб`єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.

Також у постановах від 30 квітня 2025 року в справі № №280/8250/20, від 23 червня 2022 року у справі № 560/670/21, від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 580/34/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 826/9226/16 Верховний Суд зауважує, що захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним (крайнім) заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами. Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення (до таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 810/2400/18).

У постанові від 16 червня 2022 року у справі № 640/10140/20 Верховний Суд, окрім іншого, зазначив, що під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону № 877-V), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 815/6365/17).

Проаналізувавши порушення суб`єкта господарювання, зазначені Висновку, та надані відповідачем докази їх усунення, суд урахував, що відповідач вживає добровільно заходи для усунення порушення на об`єкті, що використовується його орендарем..

Відповідно до п.4 розділу І ППБУ пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Діяльність із забезпечення пожежної безпеки відповідно до п.2 розділу ІІ ППБУ є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств та об`єктів. Положеннями вказаного розділу визначено, що керівник підприємства повинен визначити обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, призначити відповідальних за пожежну безпеку окремих будівель, споруд, приміщень, дільниць, технологічного та інженерного устаткування, а також за утримання й експлуатацію засобів протипожежного захисту. Обов`язки щодо забезпечення пожежної безпеки, утримання та експлуатації засобів протипожежного захисту передбачаються у посадових інструкціях, обов`язках, положеннях про підрозділ.

Згідно з п.1.4 глави 1 розділу V ППБУ підтримання експлуатаційної придатності (технічне обслуговування) системи протипожежного захисту здійснюється відповідно до вимог технічної документації підприємств-виготовлювачів та затверджених регламентів робіт з технічного обслуговування.

Відповідно до п.22 розділу ІІ ППБУ під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Згідно з п.2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Згідно з п.2.5. розділу ІІІ ППБУ у будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності. Необхідність обробляння засобами вогнезахисту дерев`яних елементів інших конструкцій будинків визначається відповідними нормативними документами за видами будинків.

Відповідно до ст.9 ЗУ №2245-ІІІ суб`єкт господарювання ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогових мас небезпечних речовин.

Об`єкти підвищеної небезпеки, що належать одному суб`єкту господарювання, але за територіальною ознакою мають різні адреси місцезнаходження, вважаються різними об`єктами підвищеної небезпеки.

За результатами ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки йому встановлюється 1, 2 або 3 клас.

Нормативи порогових мас небезпечних речовин або їх сумішей, що використовуються для цілей ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, порядок ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки та їх обліку затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач в порушення вказаної вище норми не провів ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки.

Стаття 11 ЗУ №2245-ІІІ визначає, що для організації реагування на аварії на об`єктах підвищеної небезпеки оператори розробляють і затверджують плани локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків для кожного об`єкта підвищеної небезпеки, який вони експлуатують.

Згідно з п.18 ч.1 ст.20 КЦЗУ до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Відповідач не дотримався вимог вказаної норми та не створив об`єктовий матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

Згідно з п.2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ не допускається:

улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, двері розсувні, підйомні, такі, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей;

захаращувати шляхи евакуації меблями, обладнанням, різними матеріалами;

забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються зсередини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах;

розташовувати у тамбурах виходів, за винятком квартир та індивідуальних житлових будинків, гардероби, вішалки для одягу, сушарні, пристосовувати їх для торгівлі, а також зберігання, у тому числі тимчасового, будь-якого інвентарю та матеріалу;

захаращувати меблями, устаткуванням та іншими предметами двері, люки на балконах і лоджіях, переходи в суміжні секції та виходи на зовнішні евакуаційні драбини, евакуаційні площадки квартир житлових будинків;

знімати встановлені на балконах (лоджіях) драбини;

улаштовувати у сходових клітках приміщення будь-якого призначення (кіоски), обладнання;

улаштовувати у загальних коридорах комори і вбудовані шафи, за винятком шаф для інженерних комунікацій; зберігати в шафах (нішах) для інженерних комунікацій горючі матеріали;

розташовувати в ліфтових холах приміщення різного призначення;

робити засклення або закладання жалюзі і отворів повітряних зон у незадимлюваних сходових клітках;

знімати двері вестибюлів, холів, тамбурів і сходових кліток;

заміняти скло, що не дає скалок при руйнуванні, на звичайне у дверях;

знімати пристрої для самозачинення дверей сходових кліток, коридорів, холів, тамбурів, а також фіксувати самозакривні двері у відчиненому положенні;

зменшувати нормативну площу фрамуг у зовнішніх стінах сходових кліток або закладати їх;

розвішувати у сходових клітках на стінах дзеркала, стенди, панно, інші горючі матеріали.

Як свідчать зібрані докази, позивач усунув 4 з 5-ти порушень. Не усуненими є:

відсутність проведення на дерев`яних конструкціях вогнезахисної обробки після пожежі, що неможливо усунути внаслідок їх знищення пожежою, що підтверджується порівнянням площі об`єкта та згореного даху згідно з Висновком та технічним паспортом об`єкта;

не обладнані труб іскрогасниками - що можливо усунути виключно за наявності роботи, а запропоновані позивачем для вжиття заходи реагування перешкодять усуненню. Водночас відповідач виніс наказ про припинення використання обладнання, що прямо чи опосередковано задіє роботу димових труб, до моменту обладнання димових труб іскрогасниками.

Це вказує на зміну існування підстав для застосування заходів реагування з метою усунення небезпеки заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей. На дату складання Висновку та подання позовоу загроза життю і здоров`ю на об`єкті відповідача існувала та на дату вирішення спору - усунена.

Тому суд дійшов висновку про відсутність сукупності достатніх доказів вважати обрунтованими заявлені позивачем підстави для застосування вказаних ним заходів реагування. То ж позовні вимоги не обгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Суд згідно із ст. 246 КАСУ під час ухвалення рішення по справі зобов`язаний вирішити питання з розподілу судових витрат.

Зважаючи на результат вирішення спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-79, 138-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18029, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Прикордонника Лазаренка, будинок 1; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «МУР КОМПАНІ» (20708, Черкаська обл. Черкаський р-н м.Сміла вул.Поштова будинок 12; ) про застосування заходів реагування у вигляді повної заборони експлуатації приміщень підприємства, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 21.11.2025.