Справа № 201/6350/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 201/6350/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 06.10.2025 ( суддя Федоріщев С.С.) в адміністративній справі №201/6350/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Кравченка Володимира Івановича серія ЕНА №4709159 від 12 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. А також просив стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати по оплаті судового збору в розмірі 484,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в уточненому адміністративному позові зазначив, що 12 травня 2025 року інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченком Володимиром Івановичем було винесено щодо ОСОБА_1 постанову серія ЕНА №4709159 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та на нього було накладено штраф у розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної Постанови 04.05.2025 року водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась із застосуванням лазерного пристрою TRUCAM TC008387. Місце вчинення: Запорізька, Запорізький, Запоріжжя, Сонячне. Вважає постанову протиправною та необґрунтованою. З посиланням на пункти 5.49, 12.4, 12.6, 12.10 Правил дорожнього руху, положення пункту 14.7.42 ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування» позивач зазначив, що із системного аналізу зазначених норм вбачається, що обмеження швидкості в населеному пункті, встановлені п. 12.4 ПДД, діють з місця встановлення дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту». При цьому зазначив, що ОСОБА_1 04.05.2025 року рухався до м. Запоріжжя з боку Аеродрому Широке по Каширському шосе. Після того як він проїхав кругову розв`язку він продовжив рух по Каширському шосе в напрямку м. Запоріжжя, і був зупинений одразу, на відстані приблизно 350 м. від кругової розв?язки. На шляху його руху до кругової розв`язки, а також після неї до місця зупинки, не зустрічалось ним ні встановленого знаку 5.49 «Початок населеного пункту», а ні знаків обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31. На шляху до місця зупини також була відсутня міська забудова (межа забудови починалася далеко попереду). Вздовж дороги були лише придорожні зелені насадження. Також зазначив, що під час здійснення вимірювання швидкості транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2 лазерний вимірювач швидкості TruCAM № ТС008357 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, що таким чином не дає змоги використовувати працівником поліції вимірювач швидкості ТЗ у такому режимі. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam і вимірювання швидкості руху в спосіб «тримаючи прилад в ручному режимі» є недопустимим. З посиланням на ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» стверджує, що даною нормою Закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, а ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено. Лазерний вимірювач швидкості TruCAM № ТС008387, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, що не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися судом як доказ у справі. Використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM в спосіб тримання в руках, не може бути визнаний таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель, оскільки значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті Закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено. В обґрунтування позовних вимог позивач також послався на порушення процедури розгляду поліцейським справи про притягнення до адміністративної відповідальності, встановленої ст. 279 КУпАП та п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N1395. При цьому позивач зазначив про те, що, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського Motorola solutions БК474565 (відеофайл «Замогильний відеоапис2 розгляд справи») особа, що розглядала справу не представляється. Таким чином однозначно встановити ким саме розглядалася справа а також чи саме цією особою, що розглядала справу винесена була постанова. При зазначенні особи щодо якої розглядається справа поліцейський зазначає ОСОБА_1 , після короткого переривання відеозапису розгляду поліцейський зазначає вже іншу особу щодо якої розглядається справа ОСОБА_3 . При цьому відеозапис не містить жодного дослідження доказів, які б підтверджували скоєння Позивачем адміністративного правопорушення. Запис завершується тим, що поліцейський повідомляє, що у зв`язку з тим, що даний громадянин не з`явився, то буде винесений адміністративний матеріал. При цьому відсутнє відео щодо складання постанови серія ЕНА №4709159 та її оголошення. Позивач звертає увагу на те, що під час винесення оскаржуваної постанови не досліджувалися докази скоєння адміністративного правопорушення свідчить і запис у п.7 оскаржуваної постанови про те, що до постанови додається Motorola solutions БК474565 (тобто відеозапис з бодікамери №474565). Зазначення ж будь-яких інших доказів відсутнє. З посиланням на п. 24 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 77 КАС України позивач зазначив, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по свій правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Зазначив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 06.10.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Кравченка Володимира Івановича серія ЕНА №4709159 від 12 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Департамент патрульної поліції не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні спірної постанови, інспектор керувався положеннями ПДР, КУпАП та Закону України «Про дорожній рух», в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права, а тому вважає, що спірна постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 04 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі ACURA MDX НОМЕР_1 по шосе Сонячне (раніше шосе Каширське) в напрямку м. Запоріжжя та був зупинений працівниками поліції.

Працівники поліції повідомили позивачу причину зупинки: порушення правил ПДР, а саме перевищення швидкості руху в населеному пункті, що було зафіксоване за допомогою лазерного пристрою TruCam.

На місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції постанова не складалась.

Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, яке було задоволене інспектором УПП в Запорізькій області ДПП та призначено розгляд справи на 12.05.2025 року.

12.05.2025 року позивач не з`явився до УПП в Запорізькій області ДПП на розгляд справи.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

12 травня 2025 року інспектором 1 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Кравченком Володимиром Івановичем було винесено щодо ОСОБА_1 постанову серія ЕНА №4709159 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та на нього було накладено штраф у розмірі 340 грн.

Відповідно до зазначеної постанови: дата розгляду справи: 12.05.2025 08:16:03; місце розгляду справи: Запорізька, Запорізький, м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 96; посада, спеціальне звання та П.І.Б особи, яка розглядає справу: Інспектор 1 взвод 1 рота 4 бат. Управління патрульної поліції в Запорізькій області старший лейтенант поліції Кравченко Володимир Іванович; особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 ; транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність): ACURA MDX НОМЕР_1 ОСОБА_1

Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 04.05.2025 11:23:00 м. Запоріжжя, шосе Сонячне 2 км. Водій керіючи ТЗ в населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась із застосуванням лазерного пристрою TruCam TC008387. чим порушив п.12.4 ПДР Порушення швид. режиму в населених пунктах. Стаття, частина статті КУпАП: ст. 122 ч. 1. Прийняте по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: 340 грн.

На підставі статті 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати порушником штрафу протягом 15днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 680 грн. До постанови додаються: Motorola solutions БК474565. Підпис особи, яка винесла постанову: ОСОБА_4

04.05.2025 року водій керуючи транспортним засобом в населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась із застосуванням лазерного пристрою TRUCAM TC008387. Місце вчинення: Запорізька, Запорізький, Запоріжжя, Сонячне.

Пункт 8 постанови щодо роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАп містить запис про те, що Замогильний О.І. на розгляд справи не з`явився.

Пункт 9 постанови щодо вручення копії постанови містить запис про те, що ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився.

Також міститься запис про направлення постанови рекомендованим листом вих. №4412 від 13.05.2025 року.

Позивач не погодився із зазначеною постановою та оскаржив її до суду.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 122 КУпАП регулює перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Зокрема, частиною 1 вказаної норми визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти.

В разі відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що положення Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Так в спірній постанові зазначено, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCam.

При цьому, контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70, 5.76 ПДР), оскільки вимоги ч.2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) електронних засобів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70, 5.76), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Зокрема, вимірюючи швидкість в ручному режимі можливий (умисний або випадковий) рух рукою, що надає збільшення швидкості транспортного засобу на кілька км/год.

При цьому, будь які сумніви трактуються на користь особи.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Матеріали справи не містять доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70, 5.76.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону вказаного вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що імперативними положеннями частини 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, ні спірна постанова серії, ні матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленим технічним приладом.

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Наведене свідчить про те, що відповідачем при прийнятті цієї постанови неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Так, прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим.

При цьому, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи зазначає, що вони не містять доказів, які б відповідали вимогам статей 73 - 76 КАС України та належно підтверджували факт допущення позивачем порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки використання приладу TruCam з рук ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.

Матеріали справи не містять доказів щодо закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля, яким керував позивач.

При цьому, спосіб використання приладу TruCAM допускається в мобільному режимі (з руки), однак це може збільшити похибку вимірювання швидкості руху транспортного засобу та викликати сумнів у коректності показників вимірювання швидкості руху.

Враховуючи положення ст. 40 Закону «Про Національну поліцію» № 580-VIII, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону № 580-VIII.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4709159 від 12.05.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП закриттю.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 06.10.2025 в адміністративній справі №201/6350/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова