Справа № 420/5473/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/5473/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження суддею Білостоцьким О.В. у місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду за допомогою системи «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі Відповідач-2, ВЧ НОМЕР_2 ) із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення «січень 2008 року» в сумі 28 677, 94 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити «індексацію-різницю» грошового забезпечення 3 861, 04 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно у загальній сумі 23 166, 24 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити «індексацію-різницю» грошового забезпечення 3 861,04 грн. в місяць за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно у загальній сумі 135 634, 60 грн. відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що Позивач у період з 28.07.2017 року по 31.08.2018 року проходив військову службу у Відповідача-1, а у період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року у Відповідача-2. У період проходження військової служби у Відповідача-1 грошове забезпечення виплачувалась Позивачу не у повному обсязі, оскільки не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. При цьому, при обрахунку індексації грошового забезпечення за період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно, на думку Позивача, повинен бути використаний в якості базового місяця період «січень 2008 року», через незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців у період з 01.01.2008 року до 28.02.2018 року. Разом з цим, у зв`язку з підвищенням посадових окладів у березні 2018 року Відповідач-1 мав вирішити питання щодо наявності чи відсутності у Позивача права на отримання «індексації-різниці» у конкретному розмірі на місяць відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, що не було зроблено, чим позбавлено Позивача на належну йому щомісячну «індексацію-різницю» грошового забезпечення. В свою чергу, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Крім цього, в результаті протиправної бездіяльності Відповідача-1, яка полягала у невиплаті Позивачу у період проходження служби «індексації-різниці» у фіксованій величині в момент переводу до Відповідача-2, першим не було записано в грошовий атестат щомісячну фіксовану «індексацію-різницю», яка виплачується до наступного підвищення посадових окладів згідно рішення Уряду, внаслідок чого останнім не здійснювалась така виплата у період 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно. Отже, Відповідачем-2 в порушення абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 не виплачено на користь Позивача «індексацію-різницю» за цей період. В свою чергу, таку бездіяльність Відповідачів Позивач вважає протиправною, що порушує встановлене статтею 43 Конституції України право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. При цьому, за власним розрахунком розміру «індексації-різниці», яка підлягає нарахування й виплаті щомісяця становить 3 861, 04 грн..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення «січень 2008 року»;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення «січень 2008 року», у сумі 28 677, 94 грн., з урахуванням вже виплачених сум;

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині 204, 00 грн. в місяць;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно індексацію грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині 204, 00 грн. в місяць, у загальній сумі 1 224, 00 грн.;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник Позивача звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині власного розрахунку суми «індексації-різниці», яка підлягає до нарахуванню Позивачу Відповдіачем-1 з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно у фіксованій величині 204, 00 грн. в місяць, оскільки при обрахунку «індексації-різниці» судом було взято до уваги відомості про виплачене грошове забезпечення Позивача за лютий 2018 року в сумі 7 504, 19 грн., яка зазначена у довідці довільної форми без реквізитів офіційного документу (без реєстрації вихідного документу, без дати, без підпису командира ВЧ НОМЕР_1 ) та проігноровано відомості, які зазначені у довідці за формою ОК-5, відповідно до якої грошове забезпечення Позивача за лютий 2018 року становило 10 915, 20 грн.. Беручи до уваги ці відомості, представник Позивача в скарзі наводить власний розрахунок «індексації-різниці», який становить 4 217, 12 грн. на місяць.

Також апелянт не погоджується із висновками суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 з огляду на те, що у період з 01.03.2018 року по теперішній час підвищення тарифних ставок (окладів) не відбулось, то немає підстав для призупинення виплат Позивачу «індексації-різниці» в період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно

23.09.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Відповідач-2 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому йдеться про законність оскаржуваного судового рішення, прийнятого з урахуванням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а також із повним з`ясуванням усіх обставин, які мали значення для справи. Тому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, Позивач проходив військову службу у період з 28.07.2017 року по 31.08.2018 року у Військовій частині НОМЕР_3 та був зарахований на грошове забезпечення до Військової частини НОМЕР_1 (Відповідач-1), а у період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (Відповідач-2).

За твердженням Позивача, йому у період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, а за період з 01.03.2018 року по 04.08.2021 року індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, що додатково підтверджується наданими до суду представниками Відповідачів картками особового рахунку позивача за періоди 2017-2021 років.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року витребувано у Відповідача-1, зокрема довідку про розмір грошового забезпечення Позивача за період з 28.07.2017 року по 31.08.2018 року.

На виконання зазначеної ухвали суду, Відповідачем-1 було надано відповідні картки особового рахунку військовослужбовця № 1527 за 2017 рік та № 1958 за 2018 рік, та відповідно до картки № 1958 за 2018 рік, Позивачу було виплачено грошове забезпечення:

- за лютий 2018 року 7 504, 19 грн.;

- за березень 2018 року 23 680, 44 грн. (з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення 11 917,10 грн.), а без такої допомоги 11 763, 34 грн..

Не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 28.07.2017 року по 04.08.2021 року включно ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльністю ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_2 , що порушує право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, тому звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправну бездіяльність Відповідача-1 щодо не нарахування та невиплаті Позивачу індексації грошового забезпечення у період з 28.07.2017 року по 28.02.2018 року включно з огляду на те, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її не нарахування. При цьому, тарифна ставки (посадового окладу) за посадами у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року була незмінною, у зв`язку з чим при нарахування індексації грошового забезпечення за цей період в якості базового місяця повинен бути «січень 2008 року».

Крім цього, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Позивач має право на отримання «індексації-різниці» й це право порушене Відповідачем-1, тому дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, проте задовольнив позов частково, оскільки не погодився із наведеним у позові розрахунком розміру «індексації-різниці», тому суд виходив з власного розрахунку розміру «індексації-різниці», яка становить 204, 00 грн. в місяць, в іншій частині відмовив.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Відповідача-2, суд виходив з відсутності у його діях протиправної бездіяльності щодо невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року, оскільки на момент підвищення доходу Позивача, тобто у березні 2018 року, питання щодо наявності чи відсутності у нього права на отримання щомісяця «індексації-різниці» у фіксованому розмірі вирішено не було, то це позбавило Відповідача-2 обов`язку у нарахуванні й виплаті щомісяця «індексації-різниці» у фіксованому розмірі.

В даному випадку, в межах цієї справи, представником Позивача подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо визначення конкретного розміру «індексації-різниці», яка підлягає нарахуванню Позивачу у фіксованій величині, колегія суддів зазначає наступне.

Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження Відповідача-1 щодо виплати Позивачу цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право Позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу Позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави зробити колегією суддів висновок, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу Позивача, Відповідачем-1 належало вирішити питання, чи має Позивач право на отримання суми «індексації-різниці».

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 року по справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 року про виправлення описки), від 29.03.2023 року по справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 року по справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 року по справі № 420/6982/21 з подібними правовідносинами, яка є застосовною і до спірних правовідносин.

Тобто, з огляду на абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 Позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної «індексації-різниці» визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Для правильного застосування абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, ураховуючи спосіб застосований Верховним Судом по справі № 400/3826/21, суду у цій справі потрібно було встановити:

- розмір підвищення доходу Позивача в березні 2018 року (А) (визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року). В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз. 5 п. 5 Порядку № 1078);

- суму можливої індексації грошового забезпечення Позивача в березні 2018 року (Б) (визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078));

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати Позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

В свою чергу, колегія суддів погоджує наведений першою інстанцією розрахунок розміру «індексації-різниці» Позивача станом на березень 2018 року, який становить 204, 00 грн., так як грошовий дохід Позивача у березні 2018 року підвищився лише на 4 259, 15 грн., коли розмір індексації грошового забезпечення, яка мала скластися в березні 2018 року, склало 4 463, 15 грн. (4 463, 15 4 259, 15 = 204).

Оскільки підвищення доходу в березні 2018 року є меншою за суму індексації, що склалася у березні 2018 року, тому є наявними підстави для нарахування й виплати Позивачу індексації-різниці, починаючи з 01.03.2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення зі служби.

При цьому, до чергового підвищення посадового окладу (після березня 2018 року), до визначеної суми «індексації-різниці» (204 грн.) повинна додаватися сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103%).

Твердження апелянта про недостовірність даних, які зазначені в картці особового рахунку військовослужбовця № 1958 за 2018 рік, з якої було взято відомості про розмір виплаченого Позивачу грошового забезпечення у лютому та березні 2018 року, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки вказаний документ було надано до суду Відповідачем-1 на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 року, як була підписана начальником ФЕС ГБ ВЧ НОМЕР_1 , а також бухгалтером ФЕС ВЧ НОМЕР_1 .

Крім цього, посилання на невірне зазначення в цій довідці відомостей про розмір щомісячної премії Позивача та розмір щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, відхиляються колегією суддів як безпідставні, адже не стосується предмета позову та не підлягають доказуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідач-1 у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати Позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року); не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу Позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати Позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період, тобто індексація грошового забезпечення Позивача у період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно нараховувалася та виплачувалася не у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо визнання протиправною бездіяльності Відповідача-2, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті Позивачу індексації грошового забезпечення з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року фіксованій величині, відповідно до норм абзацу 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, судова колегія виходить з наступного.

Як за обставинами цієї справи, у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу Позивача та на основі правил Порядку № 1078 Відповідачем-1 не було вирішено питання щодо наявності чи відсутності у нього права на отримання «індексації-різниці» у період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року.

В свою чергу, під час розгляду даної справи судом першої інстанції було встановлено, що через порушення норми абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, Відповідачем-1 допущено протиправну бездіяльність в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати Позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановлення, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу Позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу.

В ході судового розгляду цієї справи суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у Позивача права на отримання «індексації-різниці» у період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року і це право порушено Відповідача-1 та з такими висновками повністю погоджується апеляційна інстанція.

Між тим, з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно продовжив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (Відповідача-2) у зв`язку із переведенням, проте у грошовому атестаті Позивача не було визначено суму «індексації-різниці» у конкретному розмірі, оскільки це питання не було вирішено попередньою військовою частиною, а саме Відповілдачем-1.

Водночас, у межах цієї справи встановлено про наявність у Позивача права на отримання «індексації-різниці» у період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року у фіксованому розмірі, що становить 204, 00 грн. на місяць.

Верховний Суд у постановах від 10.04.2024 року по справі № 200/564/23, від 19.02.2025 року по справі № 420/2653/24 виснував, що за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Аналогічна правова позиція неодноразово була наведена в постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №№ 160/15411/23, 420/616/23, 520/6243/22, 200/564/23.

За змістом абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 Позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Отже, оскільки в межах цієї справи визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року включно індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині 204, 00 грн. в місяць, і Уряд не здійснював чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, то відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 Позивач має право на отримання «індексації-різниці» у фіксованому розмірі 204 грн. в місяць з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно під час служби у Військовій частині НОМЕР_2 .

Необхідність і умови продовження виплати такої індексації у разі продовження військової служби визначаються нормативно і Відповідач-2 не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для нарахування й виплати Позивачу цієї індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 року по справі № 200/564/23.

Факт невиплати Позивачу цієї індексації грошового забезпечення свідчить про допущення Відповідачем-2 протиправної бездіяльності та обґрунтованість заявленого позову в цій частині.

Щодо способу захисту права Позивача на отримання невиплачених сум індексації грошового забезпечення, колегія суддів звертає увагу на таке.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 року по справі № 420/7110/19 зазначав, що обраний Позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 року по справі № 910/3009/18, від 21.08.2019 року по справі № 911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як встановлено з матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати й виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно у конкретних, розрахованих ним, сумах.

Враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.03.2023 року по справі № 400/3826/21.

Вирішуючи питання щодо належних Позивачу до виплати сум «індексації-різниці» колегія суддів зазначає таке.

Так, в межах цієї справи встановлена сума «індексації-різниці» у фіксованій величині 204, 00 грн. на місяць.

Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (Відповідача-2) з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно, тобто 35 місяців та 4 дні.

Відтак, загальна сума індексації-різниці Позивача за вказаний період складає 7 271, 70 грн. (207 грн. х 35 місяців = 7 245 грн. + 26, 70 грн. (207 / 31 = 6, 67 * 4 = 26, 70) =7 271, 70).

Проте, вищевказані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою, у зв`язку з чим суд помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 року по справі № 420/15759/24, адже в межах цієї справи (№ 420/15759/24) не вирішувалося питання щодо наявності чи відсутності у Позивача права на отримання «індексації-різниці» на момент підвищення доходу, тобто у березні 2018 року, та це питання не було вирішено й в іншому судовому рішенні, а в межах цієї справи було встановлено наявність у Позивача права на такий вид індексації та його порушення з боку Відповідача-1.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 та прийняття нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України). Враховуючи викладене, оскільки в апеляційній скарзі оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в іншій частині рішення, у зв`язку з чим залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 139, 292, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Прийняти нове рішення в цій частині, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині, яка становить 204 (двісті чотири) гривні на місяць.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.09.2018 року по 04.08.2021 року включно індексацію грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, у фіксованій величині, яка становить 204 (двісті чотири) гривні на місяць, що у загальному розмірі становить 7 271 (сім тисяч двісті сімдесят одна) гривня 70 копійок.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко