Справа № 320/10831/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

19 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Черпака Ю.К. та суддів Кобаля М.І., Штульман І.В., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Ярило" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Ярило" задоволено.

14 травня 2025 року Головним управління ДПС у Київській області первинно подано апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 6 441, 60 грн.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2025 року повернуто апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області разом із доданими до скарги матеріалами з підстав несплати судового збору.

Ухвала доставлена до електронного кабінету апелянта 30 червня 2025 року о 17 год. 55 хв.

17 жовтня 2025 року Головне управління ДПС у Київській області за допомогою підсистеми "Електронний суд" повторно подало апеляційну скаргу з доказами сплати судового збору.

Ухвалою судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до апеляційного суду та визнанням неповажними причини такого пропуску, зокрема, посилання на відсутність коштів для своєчасної сплати судового збору без надання доказів на підтвердження таких обставин та без обґрунтування того, які дії він вчинив протягом шести місяців для його сплати.

На виконання вимог зазначеної ухвали Головним управлінням ДПС у Київській області подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою. У зазначеній заяві в обґрунтування підстав для поновлення строку звернення до апеляційного суду апелянт посилається на воєнний стан в Україні та відсутність коштів для сплати судового збору.

Згідно з частинами першою і третьою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Отже, первинна апеляційна скарга подана відповідачем у встановлений законом строк, але без сплати судового збору, у зв`язку з чим була повернута судом.

Повторно апеляційна скарга подана через більше як три місяці після повернення первинної та п`ять місяців після закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків направлене на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та має за мету дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Згідно з судовою практикою поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Втім, неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги та відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальності за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі № 500/2544/19, яка за правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору та невжиття суб`єктом владних повноважень заходів стосовно виділення таких коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Усталеною є судова практика Верховного Суду з питання оцінки поважності причин пропуску строку через неможливість сплати суб`єктом владних повноважень судового збору з огляду на відсутність у нього коштів для здійснення таких видатків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, яке викликане внутрішньою організацією діяльності такого державного органу (організації).

Обставини щодо відсутності асигнувань для сплати судового збору, як і велике навантаження та звільнення працівників, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на подачу апеляційної скарги.

Слід наголосити, що надання відповідачу можливості сплатити судовий збір при надходженні фінансування, незважаючи на сплив процесуального строку апеляційного оскарження судових рішень, за практикою Європейського суду з прав людини може бути розцінено як надання йому певних процесуальних переваг перед іншим учасником судового процесу - фізичною чи юридичною особою, яка сплатила відповідний збір саме при подачі позову, що на практиці означатиме звуження його права на звернення до суду.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, і має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, для чого як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі необхідні та залежні від нього дії, використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Та обставина, що апелянт звернувся з первинною апеляційною скаргою своєчасно, не є підставою для поновлення строку повторного апеляційного оскарження, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2020 року у справі № 340/661/19, від 30 вересня 2024 року у справі № 260/3417/21 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19.

Жодних доказів вчинення дій, спрямованих на забезпечення сплати судового збору на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом не надано.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку, що період часу протягом більше ніж чотирьох місяців з дня залишення первинної апеляційної скарги без руху та більше трьох місяців після її повернення є явно неспівмірним з тими зусиллями суб`єкта владних повноважень, які вживались ним для сплати судового збору в сумі 6 441, 60 грн.

У постановах від 24 липня 2023 року (справа № 200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа № 120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Наведену поведінку апелянта не можна визнати добросовісною, а повторне звернення - у межах розумного строку.

Посилання апелянта на існування воєнного стану в Україні, як поважну причину для поновлення строків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження того, що він створив істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій не надано. Апелянт лише вказує на факт існування воєнного стану, однак яким саме чином він перешкоджав своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження, не наводить.

Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2022 року у справі № 560/15534/21 та ухвалах від 27 липня 2022 року у справі №560/1209/22, від 26 липня 2022 року у справі № 560/19843/21 щодо питання поновлення строків звернення до суду, які пропущено у зв`язку з обставинами введення воєнного стану, зазначив, що саме лише посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.

Окрім того, Верховний Суд у постанові 02 серпня 2023 року у справі № 620/830/23 констатував, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнює (інколи унеможливлює) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Апелянт не надав доказів того, що воєнний стан в Україні порушив нормальну діяльність державної установи, призвів до зупинення виконання працівниками своїх функціональних обов`язків, зокрема, юридичною службою, чи до повного блокування її роботи.

Поновлення строку на апеляційне оскарження при встановлених обставинах та з урахуванням значного часу, що сплинув від дати ухвалення судового рішення, не відповідатиме принципу правової визначеності, як одного із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Наведене підтверджує, що об`єктивні та поважні причини пропуску строку відсутні, а тому підстав для його поновлення суд не вбачає.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 169, 248, 296, 298, 299, 321, 325, 328-331 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС у Київській області строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Ярило" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними рішень, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Черпак Ю.К.

Судді Кобаль М.І.

Штульман І.В.