Справа № 157/1901/25
Суддя: Гамула Б. С.
Дата ухвалення: 2025-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1901/25
Провадження №2-а/157/138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Зеленка В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 №R138389 від 22 жовтня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень за те, що він не пройшов, відмовився від проходження військово-лікарської комісії (пункт 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»).

Позивач зазначає, що він є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . На виконання п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, ОСОБА_1 10 червня 2024 року своєчасно оновив свої персональні військово-облікові дані, що підтверджується витягом №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, а тому у відповідності до п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_1 є законослухняним громадянином України, який чітко дотримується вимог чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також правил військового обліку. Усупереч вказаному, 20 жовтня 2025 року працівники поліції незаконно затримали ОСОБА_1 , який мав при собі всі необхідні військово-облікові документи та документи, які посвідчують особу, та доставили в ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 завезли ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 . У ході проходження військово-лікарської комісії було встановлено, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, а тому його було повернуто за місцем проживання та припинено процедуру мобілізації.

Після цього ОСОБА_1 виявив у застосунку «Резерв+», що він нібито порушив правила військового обліку, у зв`язку із чим 22 жовтня 2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де йому вручили оскаржувану постанову. В постанові вказано на порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Відповідно до п. 2 Розділу ІІ цього Закону громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Таким чином, ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю, не зобов`язаний був проходити військово-лікарську комісію у відповідності до зазначеного вище Закону. Крім того, ні ОСОБА_1 , ні члени його сім`ї жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_3 упродовж 2025 року, у тому числі з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 та пройти військово-лікарську комісію, не отримували.

Також позивач зазначає зміст оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН №920 від 20 жовтня 2025 року різниться, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення немає жодного посилання на порушення ОСОБА_1 вимог Закону України №3621-IX. Окрім того, ні в протоколі, ні в постанові не вказано дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №R138389 від 22 жовтня 2025 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у заяві.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 №R138389 від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він усупереч пункту 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» не пройшов, відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно зі статтями 19, 55 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до абз. 1 ч. 1, абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок), за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно з пунктами 27, 28 Порядку під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Таким чином, згідно з наведеними вище нормами закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних та даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів і цей обов`язок зберігається незалежно від того чи оновили вони свої персональні дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Відповідач не скористався своїм право подати відзив на позов з викладом заперечень проти доводів позивача, а також не надав документи, зокрема копію повістки, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, довідку про причини повернення поштового відправлення тощо, які б підтверджували факт надсилання позивачу повістки про виклик поштовим зв`язком або в будь-який інший спосіб його сповіщення про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи одного з його відділів.

Згідно з пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу в разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідач, не надавши суду належні й допустимі докази направлення позивачу повістки про виклик на адресу зареєстрованого місця проживання, не довів факт належного сповіщення ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, неявка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військово-лікарської комісії не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 605 грн 60 к., що підтверджується квитанцією від 27.10.2025, та поніс витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 4500 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 24.10.2025, актом приймання-передачі виконаних робіт від 27.10.2025 та квитанцією про перерахування коштів у сумі 4500 грн. Таким чином, оскільки суд задовольняє позов повністю, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу в зазначеному вище розмірі.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №R138389 від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 14 листопада 2025 року.

ГоловуючийБ.С. Гамула