Справа № 380/13731/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 рокусправа № 380/13731/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, за участі фермерського господарства «Обрій» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови мені у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати трудовий стаж у колгоспі «Авангард» в період з 21.07.1988 по 04.03.1992 та призначити пенсію за віком з моменту звернення з цією вимогою до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області - з 14.05.2021.

Позивачка оскаржує рішення про відмову призначити їй пенсію за віком з огляду на незгоду із протиправною, як вона стверджує, відмовою зарахувати до її страхового стажу період роботи з 21.07.1988 по 03.03.1992 в колгоспі «Авангард» на посаді повара дитячого садка. Стверджує, що не змогла отримати уточнюючу довідку в СФГ «Обрій» з огляду на те, що їй не відповіли на запит (а.с.9).

Суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ПФУ в Сумській області, оскільки саме цей орган ПФУ, визначений за принципом екстериторіальності, прийняв оскаржене рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком (а.с. 56).

Відповідачі проти позову заперечили з тих мотивів, що страховий стаж позивачки недостатній для призначення їй пенсії за віком (28 років), а документів, необхідних для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 21.07.1988 по 03.03.1992 в колгоспі «Авангард» на посаді повара дитячого садка, заявниця не надала.

Суд витребував та отримав від ГУ ПФУ в Сумській області розрахунок визнаного відповідачем стажу позивачки в розмірі 25 років 9 місяців 5 днів.

Суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів фермерське господарство «Обрій». СФГ «Обрій» на вимогу суду надало довідки (а.с.86-88), що за спірний період підтверджують відпрацювання ОСОБА_1 56 трудоднів в 1989 році.

За клопотанням представника позивачки провадження у справі зупинялося для звернення з адвокатським запитом для отримання додаткових документів та врегулювання спору з ПФУ в позасудовому порядку.

Сторони примирення не досягли.

Після збору нових доказів в державному архіві представник позивачки уточнив підстави позовних вимог та просив суд зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період праці в колгоспі «Авангард» з 20.05.1989 по 11.03.1992 (як період перебування в декретній відпустці по догляду за донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та призначити позивачці пенсію за віком з моменту звернення до територіальних органів ПФУ (а.с.185-186).

За клопотанням учасників справи суд завершив розгляд справи без їх участі та прийняв рішення в порядку письмового провадження.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 17.05.2021 про призначення пенсії за віком (а.с. 57) з додатками.

ГУ ПФУ в Сумській області, визначене принципом екстериторіальності, прийняло рішенням від 25.05.2021 №87, відповідно до якого відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закон №1058-IV з огляду на недостатність необхідного страхового стажу (28 років). ГУ ПФУ в Сумській області:

- визначило страховий стаж заявниці в розмірі 25 років 09 місяців 5 днів (а.с.169);

- не зарахувало до страхового стажу заявниці період роботи з 21.07.1988 по 03.03.1992, оскільки заявниця не надала уточнюючі довідки за цей період роботи у колгоспі (вихододні).

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 за період, що охоплює спірний (а.с.6):

- 21.07.1988 прийнята в члени колгоспу «Авангард» на посаду повара дитячого садка (Пр. №8 від 21.07.1988; запис №12);

- 04.03.1992 колгосп «Авангард» перейменовано на СВСГ «Авангард» (Пр. №03.04.1992; запис №13);

- 22.07.1998 звільнена з роботи в спілці «Авангард» в зв`язку із ліквідацією господарства (ст. 40 п. 1) (Пр. №2 від 20.07.1998; запис №14).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (зі змінами та доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно статті 45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, окрім того пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах незалежно від використання форм власності та господарювання, незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно пп. 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника вносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).

Оцінюючи рішення відповідача щодо відмови призначити позивачці пенсію за віком суд керується такими мотивами:

позивачка визнає правильність обчислення відповідачем її страхового стажу в розмірі 25 років 09 місяців 5 днів за періоди роботи до 21.07.1988 та після 03.03.1992, а також необхідність наявності страхового стажу в розмірі 28 років для позитивного вирішення її заяви.

Позиція відповідачів полягає в тому, що заявниці бракує (не вистачає) 2 роки 2 місяці 25 днів (28 років мінус 25 років 09 місяців 5 днів) страхового стажу для призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058.

ОСОБА_1 при зверненні до суду стверджувала, що підтвердити факт її праці в колгоспі «Авангард» в період з 21.07.1988 по 04.03.1992 можуть свідки (а.с.22), а також СФГ «Обрій-С», в якому зберігається частина документів ліквідованого колгоспу (а.с.22-23).

В процесі розгляду справи процесуальна позиція позивачки змінилася.

Так, після отримання судом від СФГ «Обрій-С» уточнюючої довідки, відповідно до якої за спірний період з 21.07.1988 до 03.03.1992 ОСОБА_3 виконала лише 56 трудоднів в 1989 році, представник позивачки просив надати час для збору інших доказів.

Після поновлення провадження у справі представник позивачки змінив підстави позову та надав суду копії нових доказів, отриманих в архівному відділі Яворівської РДА., та повідомив суду таке (а.с.178-182):

1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.170);

2. правління колгоспу «Авангард» заслухало заяву ОСОБА_1 від 20.05.1989 про надання відпустки по догляду за дитиною до одного року з 20.05.1989 по 11.03.1990 та вирішило надати заявниці таку відпустку з 20.05.1989 по 11.03.1990 з оплатою 35 крб., що підтверджується копією протоколу засідання правління колгоспу № 8 від 25.08.1989 (а.с.171-172), а тому слід зарахувати до стажу роботи 9 місяців 20 днів (а.с.181);

3. правління колгоспу «Авангард» заслухало заяву ОСОБА_1 про надання відпустки по догляду за дитиною до трьохрічного віку по 11 березня 1990 року та вирішило надати їй відпустку по догляду за дитиною до трьохрічного віку до 11 березня 1992 року, за власний рахунок, що підтверджується копією протоколу засідання правління колгоспу №12 від 02.07.1990 (а.с.173-174) а тому слід зарахувати до стажу роботи 2 роки 0 місяців 1 день (а.с.181).

За обрахунками представника позивача в період з 20.05.1989 по 11.03.1992 ОСОБА_1 перебувала у відпустках по догляду за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (в період з 20.05.1989 по 11.03.1990 - до одного року, а в період з 11.03.1990 по 11.03.1992 року - до трьохрічного віку), тому до її стажу слід зарахувати 2 роки 9 місяців 21 день; з урахуванням цього періоду страховий стаж позивачки становитиме більше 28 років, тому їй слід буде призначити пенсію за віком з дати досягнення пенсійного віку.

Оцінюючи нові аргументи позивачки, суд керується такими мотивами:

І. по перше, відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Станом на дату прийняття правлінням колгоспу «Авангард» рішень від 25.08.1989, від 02.07.1990 про надання ОСОБА_1 відпустки по догляду за дитиною правове регулювання цих відносин відбувалося на підставі норм Кодексу законів про працю Української РСР (зі змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N4617-10 від 24.01.83), таким чином:

стаття 179. Відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною

Жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю п`ятдесят шість календарних днів до родів і п`ятдесят шість (у разі ненормальних родів або народження двох і більше дітей - сімдесят) календарних днів після родів і, за їх бажанням, при наявності загального трудового стажу не менше одного року частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню.

Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року.

Стаття 181. Порядок надання відпусток по догляду за дитиною і зарахування їх в стаж роботи

Частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року надаються за заявою жінки повністю або частинами в межах встановленого строку і оформлюються наказом (розпорядженням) адміністрації.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на щорічні оплачувані відпустки, час відпусток по догляду за дитиною не зараховується.

Отже, з огляду на положення законодавства, що діяло на момент прийняття рішень про надання позивачці відпусток по догляду за дитиною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її загального та безперервного стажу роботи, а також стажу роботи за спеціальністю зараховується період загальною тривалістю 1 рік 3 місяці 20 днів, а саме:

- період частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з 20.05.1989 по 11.03.1990, що становить 9 місяців 20 днів;

- період додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року з 11.03.1990 по 11.09.1990, що становить 6 місяців.

Допущені у досліджених судом протоколах виправлення та описки, а також фіксація рішення про надання ОСОБА_1 в 1990 році додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за умови, що такий період було запроваджено лише в 1992 році, а чинне станом на 1990 рік законодавство дозволяло надання відпустки до досягнення дитиною віку лише півтора року може свідчити про недостовірність цих доказів (написання «заднім» числом).

Разом з тим, якщо припустити достовірність протоколу засідання правління колгоспу №12 від 02.07.1990, то факт надання заявниці 02.07.1990 неоплачуваної відпустки по догляду за дитиною більшої тривалості (до 11.03.1992), аніж дозволяла чинна на момент прийняття цього рішення редакція ст.ст. 179, 181 КЗПП (пів року), не породжує для ОСОБА_1 правових наслідків у вигляді зарахування безпідставно наданої відпустки без збереження заробітної плати (понад пів року) до стажу роботи.

Отже, за спірний період з 21.07.1988 по 03.03.1992 до страхового стажу ОСОБА_1 можна було б зарахувати 1 рік 5 місяців 16 днів, а саме:

- відпрацьовані в 1989 році трудодні в кількості 56 днів, тобто 1 місяць 26 днів;

- час перебування заявниці у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року з 20.05.1989 по 11.09.1990 загальною тривалістю 1 рік 3 місяці 20 днів (як період, що зараховується в загальний стаж роботи на підставі законодавства, що діяло на той момент).

Разом з тим, оскільки для прийняття позитивного рішення по суті звернення (призначення пенсії за віком) заявниці не вистачало 2 р. 2 м. 25 д. страхового стажу, тому обчислення на підставі додатково знайдених в архіві місцевої РДА документів періоду, що зараховується до стажу роботи, тривалістю 1 р. 5 м. 16 д., не доводить протиправності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком та не свідчить про обґрунтованість відповідних позовних вимог

ОСОБА_1 по друге, суд враховує, що позивачка не надавала відповідачу перелічених вище архівних документів, а тому орган ПФУ не мав можливості оцінити їх та врахувати при прийнятті оскарженого рішення. Суд враховує, що позивачка не працювала з 2009 року (а.с.6), при цьому з 07.10.2009 по 31.10.2014 отримувала пенсію по інвалідності (а.с.57), а тому знала чи повинна була достеменно знати як про періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, що зараховані ПФУ до страхового стажу, так і про ті періоди, що потребують додаткового документального підтвердження для їх зарахування в страховий стаж. Отже, період тривалістю понад десять років (з 2009 до 2021) був цілком достатнім, щоб позивачка вжила заходів до збору доказів на підтвердження як періодів трудової діяльності, так і тих, що зараховуються до трудової діяльності, як-от перебування у відпустці по догляду за дитиною тощо. Натомість позивачка цією можливістю не скористалася та не надала відповідних документів при зверненні до ПФУ про призначення їй пенсії за віком. Більше того, при зверненні до суду позивачка не повідомила про істотні обставини справи (перебування в спірний період у відпустці по догляду за дитиною), а їх з`ясував адвокат позивачки лише після того, як її твердження про роботу в спірний період на посаді повара дитячого садка були спростовані даними уточнюючої довідки про відпрацьовані трудодні; суд розцінює цю обставину як недобросовісну процесуальну поведінку позивачки.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з мотиві їх безпідставності.

З огляду на висновок суду по суті заявлених вимог понесені нею судові витрати покладаються судом на неї. Відповідачі не надали суду доказів понесення ними судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 19-22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачкою судові витрати покласти на неї.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, що постановив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович