Справа № 640/6560/22
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6560/22 Головуючий у 1 інстанції: Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
УХВАЛА

18 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Грибан І.О.

За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 24.01.2022 № 39 о/с, яким припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , згідно з пунктом 4 частини 1 статті 83, пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (через скорочення посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису державного органу без скорочення чисельності) із 24 січня 2022 року з посади головного спеціаліста відділу з питань використання безпілотних літальних апаратів та протидії їх незаконному використанню головного управління з питань стійкості сектору безпеки та захисту критичної інфраструктури Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань використання безпілотних літальних апаратів та протидії їх незаконному використанню головного управління з питань стійкості сектору безпеки та захисту критичної інфраструктури Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції МВС України, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді з 24 січня 2022 року;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань використання безпілотних літальних апаратів та протидії їх незаконному використанню головного управління з питань стійкості сектору безпеки та захисту критичної інфраструктури Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції МВС України, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді та в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року скасовано та прийнято нове рішення. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 24 січня 2022 року № 39 о/с в частині припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 , згідно з пунктом 4 частини 1 статті 83, пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (через скорочення посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису державного органу без скорочення чисельності) із 24 січня 2022 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань використання безпілотних літальних апаратів та протидії їх незаконному використанню головного управління з питань стійкості сектору безпеки та захисту критичної інфраструктури Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції Міністерства внутрішніх справ України з 25 січня 2022 року. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 2 302 995 (два мільйони триста дві тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 38 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

19 вересня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі № 640/6560/22 про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 додаткових грошових кошів за 30 робочих днів вимушеного прогулу (з 25 березня по 06 травня 2025 року).

20 жовтня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Міністерства внутрішніх справ України надійшли заперечення на заяву позивача.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду заяви на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи, згідно норм ст. 309 КАС України.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 252 КАС України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Так, в заяві про ухвалення додаткового судового рішення ОСОБА_1 зазначив, що 21 серпня 2025 року ним разом з виконавчим листом по справі № 640/6560/22, виданим 07 серпня 2025 року Київським окружним адміністративним судом, подано заяву до Державної Казначейської служби України щодо виконання постанови суду в частині стягнення на мою користь грошових коштів за час вимушеного прогулу. 05 вересня 2025 року кошти (за відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) були зараховані на його рахунок.

Водночас, ОСОБА_1 стверджує, що питання відшкодування йому грошових коштів за час вимушеного прогулу до кінця не вирішено, оскільки, МВС України виконало постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 в частині скасування наказу та поновлення його на роботі тільки 06 травня 2025 року, тобто через 43 дні (з них 30 - робочі) з моменту ухвалення рішення суду.

Таким чином, заявник вважає, що МВС України повинно ще відшкодувати йому грошові кошти за 30 робочих днів вимушеного прогулу, що становить 83 643,90 грн (середньоденний заробіток 2 788,13) х 30 днів (робочі дні з дня винесення постанови до дня поновлення на роботі).

Надаючи правову оцінку вищевказаним доводам заявника, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно змісту статті 252 КАС України, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом, у постановах від 17 квітня 2023 року у справі №160/2282/19, від 30 травня 2023 року у справі №160/6648/20 та від 08 червня 2023 року у справі №560/18155/21.

Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18, ухваленої у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, здійснив комплексний аналіз статей 132, 134, 244, 252 КАС України і висловив правову позицію про те, що судове рішення має містити відповіді на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги, зазначити у разі потреби їх розмір, а також вирішувати питання про негайне виконання та про судові витрати (вимога повноти рішення). Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням цієї вимоги.

Матеріали справи свідчать, що однією з позовних вимог у даній справі була вимога про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 2 статі 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, ухвалюючи постанову від 25 березня 2025 року у даній справі, Шостим апеляційним адміністративним судом було вирішено вищевказану позовну вимогу позивача та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 2 302 995 грн. 38 коп.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу був обрахований судом за період з 25 січня 2022 року по 25 березня 2025 року, тобто, моменту звільнення позивача по день ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.

Водночас, зі змісту заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення вбачається, що заявник посилається на необхідність виплати йому коштів, у зв`язку із затримкою МВС України виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року.

Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 640/6398/19 вказав, що вимушеним прогулом у розумінні статті 235 КЗпП України є період часу протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин, який триває з дня звільнення працівника до дня винесення рішення суду про поновлення його на роботі.

Водночас, статтею 236 КЗпП визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, колегія суддів наголошує на тому, що слід розмежовувати середній заробіток за час вимушеного прогулу та середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Отже, вимоги, щодо яких ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, стосуються середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та не охоплюється позовними вимогами у даній справі.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, судом апеляційної інстанції вирішено всі позовні вимоги, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 252, 313, 321, 322, 328, 329, 380 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Грибан І.О.

Повне судове рішення складено 24.11.2025 р.