Справа № 140/3061/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Валюх В.М.

11 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/3061/25 пров. № А/857/29416/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника апелянта: Сахарчука А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі № 140/3061/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОДЕГШ ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОДЕГШ ТРЕЙД» (далі по тексту ТзОВ «КОДЕГШ ТРЕЙД» ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024р. № , від 05.11.2024р. № .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2025р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.05.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник апелянта, Сахарчук А.А. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

07.11.2023р. Головне управління ДПС у Волинській області сформував та надіслав ТзОВ «Ю-АВТО» (в подальшому перейменоване в ТзОВ «КОДЕГШ ТРЕЙД») податкову вимогу за № 0-0320.

Податковий орган прийняв рішення від 09.11.2023р. про опис майна у податкову заставу, за яким відповідно до ст.89 ПК України вирішив здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТзОВ «Ю-АВТО».

20.12.2023р. податковий керуючий, призначений наказом Головного управління ДПС у Волинській області від 11.12.2023р. № 431, на підставі рішення від 09.11.2023р. про опис майна в податкову заставу, склав акт опису майна № 45, відповідно до якого проведено опис 7-ми транспортних засобів на загальну суму 2383584,43 грн.

20.12.2023р. за № 31058592 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про публічне обтяження податкову заставу, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 20.12.2023р. № 8800829.

Контролюючий орган скерував на адресу ТзОВ «Ю-АВТО» 03.10.2024р. повідомлення про проведення 07.10.2024р. перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, яке вручене 07.10.2024р. особі на прізвище «Іванків», про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення .

07.10.2024р. податковий керуючий Головного управління ДПС у Волинській області склав акт № 449 відсутності ТзОВ «Ю-АВТО» за місцезнаходженням (а.с.47) та акт № 53 проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, у якому зазначив перелік майна, що відчужено (5 транспортних засобів на суму 1622489,29 грн) (а. с. 47 зворот 48 зворот).

08.10.2024р. на підставі акту від 07.10.2024р., Головне управління ДПС у Волинській області прийняв податкове повідомлення-рішення за формою «З» № , яким на підставі п.124.1 ст.124 ПК України застосував до позивача штраф в розмірі 1622489,29 грн.

В подальшому, 31.10.2024р. податковий орган скерував на адресу ТзОВ «Ю-АВТО» (в подальшому перейменоване в ТзОВ «КОДЕГШ ТРЕЙД») повідомлення про проведення 05.11.2024р. перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (а.с.54 зворот), яке вручене 04.11.2024р. особі на прізвище «Іванків», про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 55).

05.11.2024р. податковий керуючий Головного управління ДПС у Волинській області склав акт № 530 відсутності ТзОВ «Ю-АВТО» за місцезнаходженням (а.с.56) та акт № 60 проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, у якому зазначив перелік майна, що відчужено (1 транспортний засіб на суму 417624,90 грн) (а.с.56 зворот - 57).

Крім того, 05.11.2024р., на підставі акту від 05.11.2024, Головне управління ДПС у Волинській області прийняв податкове повідомлення-рішення за формою «З» № , яким на підставі п.124.1 ст.124 ПК України застосував до ТзОВ «Ю-АВТО» штраф в розмірі 417624,90 грн (а.с.57 зворот 58 зворот).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ТзОВ «КОДЕГШ ТРЕЙД» ( ТзОВ «Ю-АВТО») звернувся до суду за захистом порушеного права.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України видно, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

п.88.1, 88.2 с.88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

п.90.1 ст.90 ПК України передбачено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Відповідно до п.91.1, п.91.2 ст.91 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов`язки, визначені цим Кодексом. Порядок призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

п.91.3 ст.91 ПК України визначено, що податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб, здійснює підготовку документів для звернення до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

В абз.2 п.92.1, п. 92.3 ст.92 ПК України видно, що платник податків може відчужувати майно, що перебуває у податковій заставі, тільки за згодою контролюючого органу, а також у разі, якщо контролюючий орган впродовж десяти днів з моменту отримання від платника податків відповідного звернення не надав такому платнику податків відповіді щодо надання (ненадання) згоди.

У разі здійснення операцій з майном, яке перебуває у податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу платник податків несе відповідальність відповідно до закону

п.116.1 ст.116 ПК України передбачено, що відчуження платником податків майна, що перебуває в податковій заставі, без попередньої згоди контролюючого органу, якщо отримання такої згоди є обов`язковим згідно з цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі вартості відчуженого майна.

Із змісту п.1- п.3 розділу ІІ Порядку застосування податкової застави податковими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017р. № 586, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2017р. № 859/30727 (далі Порядок № 586), видно, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3). Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих. Понятими не можуть бути працівники податкових органів або правоохоронних та інших державних органів виконавчої влади, а також інші особи, участь яких як понятих обмежується Законом України «Про виконавче провадження».

Правила проведення перевірок стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі, відповідно до ст.91 ПК України, визначені Положенням про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017р. № 584. ( далі Положення № 584)

Відповідно до п.1 розділу І Положення № 584, метою проведення перевірки стану збереження заставного майна є встановлення фактичної (фізичної) наявності у платника податків такого майна та документального підтвердження його руху за даними бухгалтерського та податкового обліку, що ведеться платником податків.

В п.5 п.8 розділу ІІ Положення № 584 видно, що для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі повідомлення) (додаток 1). Підставою для оформлення повідомлення є погоджене керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) подання податкового керуючого, в якому обґрунтовується необхідність проведення перевірки стану збереження заставного майна. Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись безпосередньо у платника податків (за його місцезнаходженням, за місцезнаходженням майна, що перебуває у податковій заставі, в інших місцях зберігання такого майна) або у відповідному контролюючому органі. Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись шляхом візуального контролю наявності у такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації щодо наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки. Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись одночасно з документальною (плановою або позаплановою) або фактичною перевіркою відповідно до вимог Кодексу з урахуванням особливостей, визначених цим Положенням.

п.1 -п.6 розділу ІІІ Положення № 584 передбачено, що про проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків. Безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий пред`являє платнику податків такі документи: службове посвідчення працівника контролюючого органу; копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків; повідомлення, підписане керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та зареєстроване в такому контролюючому органі. Зазначені документи є достатніми для проведення перевірки стану збереження заставного майна й оформлення додаткових документів не є необхідним.

За результатами проведеної перевірки стану збереження заставного майна складається акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - акт перевірки) (додаток 2), який реєструється в журналі реєстрації актів перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (додаток 3). Якщо платник податків не погоджується з фактами, зазначеними в акті перевірки, такий платник може на окремому аркуші висловити свої зауваження, які стануть невід`ємною частиною акта перевірки. У разі недотримання податковим керуючим вимог, передбачених цим Положенням, платник податків може повідомити про цей факт керівника відповідного контролюючого органу (його заступника або уповноважену особу) або оскаржити дії податкового керуючого відповідно до чинного законодавства.

Правила призначення та звільнення, функції та повноваження податкового керуючого, а також порядок складання ним акта опису майна, яке передається у податкову заставу, та акта перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим визначені Порядком призначення та звільнення податкового керуючого з визначенням його функцій та повноважень, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 25.05.2017 № 529, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2017 за № 786/30654 (далі Порядок № 529).

Розділом ІІІ Порядку № 529 визначені основні функції та повноваження податкового керуючого щодо податкової застави, до яких належать: здійснення перевірки стану збереження майна, що перебуває у податковій заставі (пункт 10); отримання від платника податків інформації та документів про операції з майном, яке перебуває у податковій заставі (пункт 15); вимагання від платника податків або його службових (посадових) осіб пояснення щодо відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов`язковою згідно з вимогами Кодексу) (пункт 16); підготовка матеріалів для застосування штрафу у разі відчуження майна, що перебуває в податковій заставі, без згоди контролюючого органу (пункт 17).

Із змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 08.10.2024р. № , від 05.11.2024р. № видно, що штраф за відчуження платником податків майна, що перебуває в податковій заставі, податковий орган застосував п.124.1 ст.124 ПК України, хоча фактично на позивача накладено штраф за п.116.1 ст.116 ПК України, що підтвердив представник апелянта Сахарчук А.А. в судовому засіданні.

Загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020р. у справі № 820/2300/18, від 30.04.2020р. у справі № 810/384/16, від 17.03.2020р. у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019р. у справі № 812/1112/16, але не виключно, в яких Верховний Суд звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2023р. у справі № 815/3358/15).

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що допущена ц тексті оскаржених податкових повідомлень-рішень описка щодо номера ст. ПК України ( 124 замість 116) на підставі якої застосовані штрафні санкції, не є істотним недоліком цих рішень.

Разом з тим, за наслідками розгляду справи колегія суддів вважає, що допущення контролюючим органом істотних порушень вимог вимог чинного законодавства є підставами для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на таке.

Зокрема, в порушення вимог п.89.3 ст.89 ПК України, п.3 розділу ІІ Порядку № 586, акт опису майна від 20.12.2023р. № 45 (а.с. 39 зворот 40) не підписаний платником податків, в акті відсутні відомості про відмову платника податків від підписання акта опису майна, та здійснення опису майна у присутності не менш як двох понятих, що не спростував апелянт.

В п.1, п.2 розділу ІІІ Положення № 584 чітко передбачено обов`язки податкового керуючого: про проведення перевірки стану збереження заставного майна попередньо повідомити платника податків; безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна пред`явити платнику податків відповідні документи (службове посвідчення працівника контролюючого органу; копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків; повідомлення, підписане керівником контролюючого органу, його заступником або уповноваженою особою та зареєстроване в такому контролюючому органі).

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що на момент складення актів від 07.10.2024р. № 53 та від 05.11.2024р. № 60 проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі у податкового керуючого були відсутні докази належного повідомлення платника податків про проведення цієї перевірки.

Зокрема, повідомлення про проведення 07.10.2024р. перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (а.с. 45 зворот) та повідомлення про проведення 05.11.2024р. перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (а.с.54 зворот) вручені особі на прізвище « ОСОБА_1 ». При цьому, повідомлення про проведення 07.10.2024р. перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі вручене 07.10.2024р. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46), що не вказує на те, що податковий керуючий своєчасно попередньо повідомив платника податків про проведення перевірки.

З листа видно, що ОСОБА_2 11.11.2024р. повідомила Головне управління ДПС у Волинській області про неможливість вручення ТзОВ «Ю-АВТО» отриманого 04.11.2024р. листа та просила повторно надіслати їх адресату. (а. с. 65)

Отже, апелянт не довів дотримання вимог п.1 розділу ІІІ Положення № 584 в частині попереднього повідомлення позивача про проведення 05.11.2024р. перевірки стану збереження заставного майна.

Акти від 07.10.2024р. №53 та від 05.11.2024р. № 60 проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі не підписані платником податків. Тобто, вимоги п.2 розділу ІІІ Положення № 584 стосовно пред`явлення податковим керуючим платнику податків безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна відповідних документів не дотримані.

Крім того, податковий керуючий не вимагав від платника податків пояснення щодо відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу, як це передбачено п.16 Порядку № 529, та не забезпечив права платника податків, у випадку його незгоди з фактами, зазначеними в акті перевірки, на висловлення своїх зауважень, які є невід`ємною частиною акта перевірки, в порушення вимог п.5 розділу ІІІ Положення № 584, що не спростував апелянт.

При цьому, жодної перевірки документів бухгалтерського та податкового обліку щодо наявності заставного майна, його руху та стану збереження, на момент проведення перевірок, оформленими актами від 07.10.2024р. № 53 та від 05.11.2024р. № 60, як того вимагає п.7 розділу II Положення № 584, податковий орган не проводив (на обов`язковості дотримання цих вимог наголошено у постанові Верховного Суду від 25.11.2022р. у справі № 380/13712/21).

Із змісту актів від 07.10.2024р. № 53 та від 05.11.2024р. № 60 видно, що за юридичною адресою (м. Луцьк, вул. Коперника, 8А/13) податковий керуючий не виявив описаного майна, що перебуває у податковій заставі, та дійшов висновків про його відчуження.

Водночас, зазначені акти не містять відомостей, коли саме та на користь кого відчужене заставне майно (транспортні засоби), що унеможливлює перевірити як факт відчуження майна, так і обставину, що майно відчужено після його опису в податкову заставу.

В п.86.7 ст.86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Згідно пп.86.7.3 п. 86.7 ст.86 ПК України платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду. Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

п.86.8 ст.86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

В пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України видно, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.3 п.1 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015р. № 1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016р. № 124/28254 (зі змінами), визначено, що контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо: згідно з податковим, митним та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. Згідно із пунктом 2 розділу ІІ цього ж Порядку у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «З» - за самостійне відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі та щодо якого обов`язково потрібна попередня згода контролюючого органу на таке відчуження (додатки 8, 9). При цьому, затверджена додатком 9 до цього Порядку форма податкового повідомлення-рішення «З» передбачає обов`язкове покликання на акт перевірки.

пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України передбачено, платник податків має право: бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, в даному випадку суд апеляційної інстанції звертає увагу на тому, що передбачені пп.17.1.6 п. 17.1 ст.17 ПК України права платника податків є базовими та контролюючий орган повинен забезпечити реалізацію цих прав під час проведення усіх видів перевірок.

З матеріалів справи видно, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.10.2024р. № та від 05.11.2024р. № прийняті за формою «З» та на підставі актів від 07.10.2024р. № 53 та від 05.11.2024р. № 60, складених за результатами проведених перевірок стану збереження заставного майна, оформлені відповідно до п.5 розділу ІІІ Положення № 584.

ст.19 ПК України передбачено, що платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

В п.85.2. ст.85 ПК України, видно, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.4 ст.85 ПК України).

Згідно п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису (п.85.7 ст.85 ПК України).

В п.85,8 ст.85 ПК України видно, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (

У разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів (п.85.9. ст.85 ПК України).

Відповідальність в разі ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, встановлена ст.121 ПК України у вигляді штрафу.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на проведення контролюючим органом перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі відповідно до Положення № 584, до спірних правовідносин слід застосувати п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17, п.86.7, п.86.8 ст.86 ПК України в частині забезпечення прав платника податків (бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок; подання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень у разі незгоди платника податків з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки; на участь у розгляді матеріалів перевірки).

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, податкове повідомлення-рішення від 08.10.2024р. № прийняте на наступний день після складення акту від 07.10.2024р. № 53, а податкове повідомлення-рішення від 05.11.2024р. № у той самий день, коли складено акт від 05.11.2024р. № 60. Вказані обставини прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відразу після проведення перевірок свідчать про те, що право позивача як платника податків на подання своїх заперечень та додаткових документів і пояснень контролюючим органом забезпечено не було, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті без дотримання строку, визначеного п.86.8 ст.86 ПК України (за загальним правилом податкове повідомлення-рішення приймається протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на наявні у матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з суттєвими порушеннями приписів п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17, п.п.86.7, п.86.8 ст.86 ПК України в частині забезпечення контролюючим органом прав платника податків під час та за наслідками проведення перевірок та в частині строків їх прийняття, також з істотними порушеннями вимог Положення № 584 та Порядків № 529, № 586, не відповідають усім критеріям правомірності рішень, визначеним ст.2 КАС України, що не спростував апелянт.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Волинській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі № 140/3061/25- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 21.11.2025р.