Справа № 160/10604/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/10604/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 ( суддя Озерянська С.І. ) в адміністративній справі №160/10604/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій за 2020-2024 роки у кількості 70 діб, яка передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2020-2024 роки у кількості 68 діб, яка передбачена абзацом 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій за 2020-2024 роки у кількості 70 діб, яка передбачена п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2020-2024 роки у кількості 68 діб, яка передбачена абзацом 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби відповідно до пункту 1 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до положень абзацу першого пункту 2 статті 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у порядку, визначеному пунктом 1 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за вісім повних календарних роки служби, з урахуванням раніше сплаченої суми;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо увільнення ОСОБА_1 від займаної посади, призупинення військової служби по контракту та зупинення виплати грошового забезпечення в період з 11.07.2022 року по 27.06.2023 року; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення за період з 11.07.2022 року по 27.06.2023 року (включно) з урахуванням вимог Розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що відповідачем при розрахунку розміру грошової компенсації за всі невикористані ним дні відпустки протиправно не враховано суми додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Також зазначає, що згідно із приписами абзацу 1 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, проте відповідач не в повному розмірі здійснив таку виплату. Також позивач зауважив, що його було звільнено з військової служби саме за станом здоров`я за підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а отже відповідач повинен був виплатити йому одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Однак відповідач при виключенні позивача зі списків особового складу частини не провів усіх необхідних розрахунків щодо виплати такої допомоги. Також вказує, що відсутні були підстави для зупинення виплати грошового забезпечення з 11.07.2022 року по 27.06.2023 року, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 в задоволені позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач має статус учасника бойових, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 16.02.2016 року.

Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення з 11 липня 2022 року.

З акту службового розслідування від 12.07.2022 року вбачається, що 11 липня 2022 року під час проведення о 08 годині 00 хвилин , перевірки особового складу 1 штурмової роти, ТВО командиром 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , було встановлено відсутність на території військової частини НОМЕР_1 старшого стрільця 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , який був відсутній без поважних причин. Таким чином встановлено, що старший стрілець 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_1 , відсутній на військовій службі, без поважних причин з 11 липня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2022 року №325 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 наказано, зокрема пунктами 1,4 службове розслідування вважати завершеним; помічнику командира військової частини з правової роботи направити копію матеріалів службового розслідування у зв`язку з можливістю наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до територіального управління Державного бюро розслідувань м Краматорськ Донецької області.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2022 року №200 молодшого сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до пункту 15 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з 11 липня 2022 року припинено виплату грошового забезпечення та зняти з усіх видів забезпечення.

Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2022 року №339 позивачу відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 16 серпня 2022 року.

Постановою про закриття кримінального провадження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ від 13.12.2022 року закрито кримінальне провадження №0000319 від 16.08.2022 року у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2023 року №178 вважати такими що прибули та приступили до виконання службових обов`язків після самовільного залишення військової частини в розпорядження командира: молодшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього старшого стрільця 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу і штурмової роти. Здійснити наступні призначення, зокрема позивача вважати таким, що з 27 червня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 05.12.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього гранатометника 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частина НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 листопада 2024 року №873-РС у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови)-військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, шо 05 грудня 2024 року справи здав. Самовільно залишав військову частина в період з 11.07.2022 по 27.06.2023 року. З 05 грудня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 грудня 2024 року, становить: календарна 08 років 04 місяці 13 днів, пільгова 05 років 01 місяць 02 дні, загальна - 13 років 05 місяців 15 днів. Наказано виплатити грошове забезпечення у розмірі військового звання та надбавки за вислугу років за період з 01 по 05 грудня 2024 року. Щорічна основна відпустка за 2020 рік не надавалась, залишок 23 (двадцять три) доби. Щорічна основна відпустка за 2021 рік використана в повному обсязі. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась, залишок 15 (п`ятнадцять) діб. Щорічна основна відпустка за 2023 рік не надавалась, залишок 15 (п`ятнадцять) діб. Щорічна основна відпустка за 2024 рік використана в кількості 15 (п`ятнадцять) діб, залишок 15 (п`ятнадцять) діб. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 і Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, виплатити грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік. Наказано виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, загалом за 68 діб. Відповідно п. 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити грошову компенсацію за 70 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020-2024 роки як учаснику бойових дій. Наказано виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби відповідно до пункту 1 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260.

11.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення, зокрема грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, обчисливши її розмір із розміру місячного грошового забезпечення з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби.

Військова частина на заяву позивача листом від 21.03.2025 року повідомила, що з 30.03.2020 року по 05.12.2024 року розрахунок та виплату грошового забезпечення позивача проведено у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з розрахунку, що розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 вказаної Постанови. Одночасно повідомляю, що до пункту 4 Постанови № 704.

Відповідно до довідок про нарахування та утримання грошового забезпечення за період з 01/2023-12/2023, 01/2024-12/2024 від 12.06.2025 року №№661/5/ФЕС, 661/6/ФЕС позивачу нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема за 2023 рік, винагорода додаткова 100 тисяч утрим. в.збір: жовтень 100 000,00 грн., листопад - 100 000,00 грн., грудень 100 000,00 грн.; за 2024 рік, винагорода додаткова 100 тисяч: лютий 93 548,39 грн., винагорода додаткова 100 тисяч утрим. в.збір: березень 6896,55 грн., квітень - 54 838,71 грн., вересень - 94 838,71 грн.; жовтень 33 333, 33 грн.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії щодо не включення до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я та увільнення від займаної посади, призупинення військової служби по контракту, зупинення виплати грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Положеннями частини 1-4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частини 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до частини 14, 15 статті 10-1 Закону №2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

У разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки.

У разі звільнення військовослужбовця зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту невикористана ним щорічна основна відпустка за його бажанням може надаватися й тоді, коли час цієї відпустки повністю або частково перевищує строк контракту. У цьому випадку дія такого контракту продовжується до закінчення відпустки.

За абзацом 7 частини 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 704 затверджено Порядок № 260, пунктами 1 та 6 розділу XXIII якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою (пункт 6 розділу XXXI Порядку № 260).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), у пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі №240/32125/23 дійшов висновку, зокрема, що положення четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України. Такими нормативно-правовими актами є постанова №704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Порядок № 260. Отже, за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану. Верховний Суд констатував, що делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців. Тому саме положення Порядку № 260 унормували приписи Закону № 2011-ХІІ, установивши пряму норму щодо виключення винагороди із категорії складових грошового забезпечення, з суми яких обчислюється розмір допомоги на оздоровлення.

Аналогічні правові висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2024 року у справі №240/26703/23. Такі висновки в подальшому послідовно підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 23 вересня 2024 року у справі № 240/33138/23, від 28 жовтня 2024 року у справі № 240/23483/23, від 07 листопада 2024 року у справах № 240/1597/24 та № 240/28177/23, від 20 грудня 2024 року у справі № 240/21650/23, від 16 січня 2025 року у справі № 240/31239/23.

Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2024 року в справі № 240/32125/23 констатував, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток.

Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2024 року у справі № 240/21650/23 дійшов висновку, зокрема щодо обчислення розміру компенсації за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки, що на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, Верховний Суд у цьому рішенні дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.

Аналогічні правові висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2025 року у справі №240/2078/24 у справі № 420/35446/23 у справі № 380/10576/23, від 22 травня 2025 року справа № 240/4156/24, від 10 вересня 2025 року справа №240/2400/24.

Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункова величина), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані позивачем дні оплачуваних відпусток.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 05.12.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , з 05 грудня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення, зокрема за період з 01/2024-12/2024 від 12.06.2025 року 661/6/ФЕС позивачу нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за 2024 рік, винагорода додаткова 100 тисяч: лютий 93 548,39 грн., винагорода додаткова 100 тисяч утрим. в.збір: березень 6896,55 грн., квітень - 54 838,71 грн., вересень - 94 838,71 грн.; жовтень 33 333, 33 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем правомірно при розрахунку компенсації за всі невикористані ним дні відпустки не враховано до складу грошового забезпечення додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яку на день звільненням, 05.12.2024 року, позивач не отримував, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України від 17.09.2020 №912-IX "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Отже, застереження щодо необхідності наявності вислуги 10 років і більше як передумови для виплати військовослужбовцям при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відноситься до правовідносин, в яких військовослужбовець звільняється з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням тощо.

У свою чергу, у разі звільнення військовослужбовця зі служби за станом здоров`я одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби повинна виплачуватись незалежно від наявності у нього вислуги 10 років і більше.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.11.2020 по справі №822/3008/17, яка за предметом свого правового регулювання є аналогічною досліджуваному публічно-правовому спору.

У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби".

Також, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду наголосив, що в частині 2 статті 15 Закону №2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 05.12.2024 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , колишнього гранатометника 3 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , який перебуває в розпорядженні командира військової частина НОМЕР_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 листопада 2024 року №873-РС у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови)-військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, шо 05 грудня 2024 року справи здав.

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 05 грудня 2024 року, становить: календарна 08 років 04 місяці 13 днів, пільгова 05 років 01 місяць 02 дні, загальна - 13 років 05 місяців 15 днів.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №346 від 05.12.2024 року позивач був звільнений з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 3 частини 5 статті 26 «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме - за станом здоров`я. Наказано виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за один повний календарний рік служби відповідно до пункту 1 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260

Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення, зокрема за період з 01/2024-12/2024 від 12.06.2025 року 661/6/ФЕС позивачу 01/2025 була нарахована та виплачена спірна одноразова грошова допомога в розмірі 11117,33 грн.

Встановлені судом обставини справи дають підстави вважати що така допомога позивачу виплачена і виплата розрахована з 8 років вислугу, про що зазначено в наказі №346 при звільненні позивача зі служби, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо увільнення від займаної посади, призупинення військової служби по контракту та зупинення виплати грошового забезпечення в період з 11.07.2022 по 27.06.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 вважати таким, що самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення з 11 липня 2022 року.

З акту службового розслідування від 12.07.2022 року вбачається, що 11 липня 2022 року під час проведення о 08 годині 00 хвилин, перевірки особового складу 1 штурмової роти, ТВО командиром 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , було встановлено відсутність на території військової частини НОМЕР_1 старшого стрільця 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , який був відсутній без поважних причин. Таким чином встановлено, що старший стрілець 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_1 , відсутній на військовій службі, без поважних причин з 11 липня 2022 року по теперішній час.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.07.2022 року №325 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби молодшим сержантом ОСОБА_1 наказано, зокрема пунктами 1,4 службове розслідування вважати завершеним; помічнику командира військової частини з правової роботи направити копію матеріалів службового розслідування у зв`язку з можливістю наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, до територіального управління Державного бюро розслідувань м Краматорськ Донецької області.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2022 року №200 молодшого сержанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до пункту 15 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з 11 липня 2022 року припинено виплату грошового забезпечення та зняти з усіх видів забезпечення.

Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2022 року №339 позивачу відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 16 серпня 2022 року.

Постановою про закриття кримінального провадження Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ від 13.12.2022 року закрито кримінальне провадження №0000319 від 16.08.2022 року у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2023 року №178 позивача вважати таким, що з 27 червня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивачем не було оскаржено жодного наказу відповідача щодо призначення, проведення та затвердження результатів проведеного службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини, які є чинними та не скасовані, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправними дій щодо увільнення ОСОБА_1 від займаної посади, призупинення військової служби по контракту та зупинення виплати грошового забезпечення в період з 11.07.2022 року по 27.06.2023 року, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 в адміністративній справі №160/10604/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 листопада 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко