Справа № 620/11398/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Чернігів Справа № 620/11398/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

15.10.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом, у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області), що мала місце в квітні 2025 року, а також в подальших місяцях, що полягає в незарахуванні до її страхового стажу періоду з 26.01.2000 (день встановлення їй інвалідності) по 22.07.2044 (дата, коли їй виповнюється 60 років);

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області, починаючи з 01.04.2025, зарахувати до її страхового стажу також період з 26.01.2000 (день встановлення їй інвалідності) по 22.07.2044 (дата, коли їй виповнюється 60 років);

визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Чернігівській області, що полягає в не призначенні їй доплати за понаднормовий стаж, що передбачена пунктом 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII) (в редакції до моменту внесення змін, внесених Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон № 2148-VIII);

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області нараховувати, виплачувати їй, починаючи з 01.04.2025 і в подальшому щомісяця, доплату за понаднормовий стаж, розмір якої обчислювати виходячи зі стажу, що перевищує 15 років, та при її обчисленні брати заробіток, а також виплатити їй суми недоотриманої доплати за понаднормовий стаж з 01.04.2025.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправність бездіяльності відповідача в перерахунку її пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону № 796-XII, оскільки вона як особа яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), має ІІІ групу інвалідності та з 14.09.2000 їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону № 796-XII, і має понад 15 років стажу, тому відповідно до вимог статті 56 Закону № 796-XII має право на отримання доплати до пенсії за понаднормовий стаж, визначений цим пунктом статті 56 вказаного Закону. Також позивачка зазначає, що відповідач в порушення абзацу 2 частини першої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) до страхового стажу позивачки додатково не зарахував період з 26.01.2000 (день встановлення йому інвалідності) по 22.07.2044 (дата, коли позивачці виповнюється 60 років).

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 20.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на цю позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Суд, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.09.2000 мала ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, з 19.11.2008 має безстроково ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорії 1), перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області, де з 10.05.2000 їй призначено пенсію по інвалідності на умовах, визначених статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Із рішення відповідача від 21.07.2025 № 88 про перерахунок пенсії видно, що з 01.03.2025 і довічно позивачці визначено пенсію у розмірі 6248,51 грн, який складається з мінімальної пенсії особам з інвалідністю ЧАЕС (3700, 00 грн*1,14*1,197 *1, 0796*1, 115) 6077, 69 грн та 17, 82 грн додаткова пенсія особам з інвалідністю ІІІ групи з числа потерпілих ЧАЕС. Тривалість стажу 6 років 7 місяців 4 дні. До трудового стажу позивачки зараховано такі періоди: з 01.03.2005 по 30.04.2005; з 12.12.2005 по 04.02.2007, з 16.08.2008 по 13.05.2011, з 01.10.2012 по 02.10.2012, з 16.05.2022 по 31.12.2024.

ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування до її страхового стажу періоду з 26.01.2000 (день встановлення їй інвалідності) по 22.07.2044 (дата, коли їй виповнюється 60 років) та щодо призначенні їй доплати за понаднормовий стаж, що передбачена пунктом 2 статті 56 Закону № 796-XII в редакції до моменту внесення змін, внесених Законом № 2148-VIII, звернулась до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом №1058-ІV.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам незарахування відповідачем до страхового стажу позивачки періоду з 26.01.2000 (день встановлення їй інвалідності) по 22.07.2044 (дата, коли їй виповнюється 60 років), то суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 27 Закону № 1058-IV регламентовано механізм визначення розміру пенсії за віком, за правилами частини першої якої розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.

Так, частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України «Про відпустки», включається до страхового стажу.

Згідно з частиною драгою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що сам по собі факт отриманя особою пенсії по інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС не є підставою для зарахування цього періоду до страхового стажу автоматично, якщо в цей період:

- особа не працювала (не мала доходу, з якого сплачувалися страхові внески),

- за неї не сплачували страхові внески (наприклад, вона не перебувала в трудових відносинах або не була застрахованою особою за іншими підставами).

Винятками в цьому випадку (тобто коли внески не сплачувалися) є періоди отримання особою інвалідності, в які пенсіонер, наприклад, проходив військову службу, здійснював догляд за дитиною, але період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV не входить до їх переліку.

За загальним правилом визначеним у статті 33 Закону № 1058-IV розмір пенсії по інвалідності визначається в залежності від групи інвалідності у відсотковому значенні від розміру пенсії за віком як розрахункової величини.

Повертаючись до спору, який виник у цій справі суд враховує, що пенсія по інвалідності позивачці була призначена 10.05.2000 у 16 річному віці на умовах статті 54 Закону № 796-ХІІ.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

При цьому, суд наголошує на тому, що передбачена законодавцем можливість зарахування на загальних підставах до страхового стажу крім наявного страхового стажу періоду з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначена для обчислення саме розміру пенсії за віком як розрахункової величини, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності.

У справі, яка розглядається позивачка не оспорює та не обґрунтовує правомірність (неправомірність) розрахунку основного розміру її пенсії по інвалідності, а просить суд зобов`язати відповідача, починаючи з 01.04.2025, зарахувати до її страхового стажу період з 26.01.2000 (день встановлення їй інвалідності згідно із медичним заключенням на дитину інваліда з дитинства у віці до 16 років ) по 22.07.2044 (дата, коли їй виповнюється 60 років), проте такий період не зараховується до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності, якщо немає інших підстав для врахування цього періоду (наприклад, паралельна сплата внесків), а зараховується виключно для розрахунку розміру пенсії за віком як розрахункової величини визначення розміру пенсії по інвалідності.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог в цій частині.

При цьому, щодо інших позовних вимог, суд зазначає, що на час призначення позивачці пенсії діяла редакція пункту 2 статі 56 Закону № 796-ХІІ, згідно із якою право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У подальшому Законом № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, зокрема, до пункту 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як було зазначено вище відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Отже правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж змінилось і у зв`язку із цими змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статі 27 Закону № 1058-IV.

При цьому, на переконання суду, період від встановлення інвалідності до пенсійного віку, який додається до страхового стажу для обчислення розміру пенсії, не є фактичним понаднормовим стажем, тому цей період не впливає на розмір доплати за понаднормовий стаж.

При цьому, у справі, яка розглядається судом всиновлено, що позиваці не призначалась пенсія на умовах визначених частиною другої статті 27 Закону № 1058-IV, тобто пенсія за віком; із наданих суду документів видно, що позивачка не має понаднормового трудового стажу, тобто страхового стажу понад 15 років, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову у цій справі.

Тож, оскільки правовідносини, які виникли у цій справі не релевантні до правовідносин, які вирішував Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 300/3435/21, то при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд не враховує його висновки, викладені в постанові від 25.06.2024.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підставі для їх задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марія ДУБІНА