Справа № 161/21000/25
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/379/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.

в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що 03.10.2025 року, тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушення №4811 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки, винесена без дослідження суб`єктивної сторони правопорушення та за відсутності доказів вчинення ним вказаного правопорушення, оскільки, жодних повідомлень з Укрпошти чи рекомендованих листів на свою адресу він не отримував, тому зобов`язань про явку до відповідача не мав, всі необхідні документи для оновлення даних своєчасно надавав.

Крім того, вказує, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, розгляд справи відбувся без його участі, з грубим порушенням його прав як ветерана, інваліда ІІ групи внаслідок війни, протокол не складався, а тому він взагалі був позбавлений можливості надати документи, які засвідчують відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також вказує, що своїми протиправними діями, відповідач, завдав йому моральної шкоди, яка виразилась в тому, що його, старшого матроса, вогнеметника вогнеметного взводу вогнеметної роти батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини, звільненого в запас за станом здоров`я, безпідставно притягнув до адміністративної відповідальності, що свідчить про зневажливе ставлення до його прав та гідності та призвело до погіршення його соціального та психологічного стану, емоційного виснаження, тривожності , розладу сну, зниження працездатності. Вважає, що завдана йому моральна шкода на даний момент оцінюється в розмірі 50000 грн.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №4811 від 03.10.2025 року, закрити провадження у справі та стягнути 50000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі без виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що 29.09.2025 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що позивач не прибув на виклик по врученій засобами поштового зв`язку повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 29.08.2025 року на 10:00 год. та не повідомив про причини неявки, відтак, було достатньо підстав, що свідчили про порушення ОСОБА_1 . Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 29.09.2025 року, за особистої присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення та повідомлено про розгляд справи згідно вказаного протоколу. 03.10.2025 року винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3. ст. 210 КУпАП за порушення законодавства про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, оскільки в зазначений час та місце ОСОБА_1 не з`явився за викликом до відповідача.

Відтак, вважає, що жодних порушень вимог чинного законодавства України відповідачем не допускалось, протиправних дій чи бездіяльності не вчинялось. Просив відмовити в задоволенні позову.

На підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2025 року помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , з правової роботи, ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено протокол №4811 про адміністративне правопорушення відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 24).

Із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , 29.09.2025 року не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року. В поясненнях до протоколу позивач зазначив, що жодної повістки від відповідача він не отримував. Крім того, вказаним протоколом, який підписаний позивачем, останнього повідомлено про розгляд справи, який мав відбутися 03.10.2025 року о 10:00 год. за адресою: м. Луцьк, вул. Теремнівська, 85 А, каб. 101 (а.с. 24).

Відтак, доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався та його не було повідомлено про день, час та місце розгляду зазначеного протоколу, що позбавило його можливості надати докази та пояснення, суд вважає безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, на підставі вказаного протоколу 03.10.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , щодо належно повідомленого ОСОБА_1 , за відсутності останнього, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №4811 за ч. 3 ст. 210 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. (а.с. 11).

Частинами першою, третьою статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а також за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила військового обліку.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.8 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Судом встановлено та підтверджується доказами, що є у матеріалах справи, а саме повісткою №4625166 ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 29 серпня 2025 року о 10:00 год., для уточнення даних, яку було направлено поштовим відправленням, однак вказана повістка повернулася з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с 27-29).

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Таким чином, суд вважає, що позивач, будучи належним чином повідомленим про виклик до відповідача на 29.08ю2025 року для уточнення даних, без поважних причин не прибув, відтак його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Разом з тим, будь-яких доказів, щодо зміни адреси реєстрації чи фактичного проживання, що свідчило б про неможливість отримання вказаної повістки відповідача, позивачем не надано і не здобуто судом під час розгляду справи.

При цьому посилання позивача на ту обставину, що вінзвільнений в запас за станом здоров`я та йому встановлена ІІ група інвалідності внаслідок війни, а тому немає обов`язку з`являтися до ТЦК, суд вважає безпідставними, оскільки, оформлення відстрочки від призову, наявність бронювання та своєчасне уточнення даних не виключає обов`язку у військовозобов`язаного з`являтися за викликом до відповідного ТЦК та СП.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Будь-який яких належних та допустимих доказів, що підтверджують неможливість явки для уточнення облікових даних, на адресу відповідача позивач не надавав та не долучив до матеріалів справи.

Таким чином, на думку суду, відповідач підставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП в умовах особливого періоду, оскільки, позивачем порушено вимоги, визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», та Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, а саме не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача без змін.

Крім того, у статтях 23, 1174 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивач належним чином не довів факт заподіяння йому моральної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із неправомірними діями відповідача, а тому дана вимога позивача також не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди.

Залишити без змін постанову №4811 від 03 жовтня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.