Справа № 160/34289/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2025 року справа № 160/34289/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Тарантюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БХ АГРО» та Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №160/34289/24 (суддя Ніколайчук С.В., справа розглянута за правилами загального позовного провадження) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БХ АГРО» до Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БХ АГРО» було задоволено частково. Судом були визнані протиправними та скасовані три з п`яти оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.11.2024року: № ; № та № . В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

29 травня 2025 року суд ухвалив додаткове рішення у справі №160/34289/24, яким присудив за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн..

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, як позивач, так і відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи щодо обсягу та змісту наданої професійної правничої допомоги, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити у повному обсязі заяву позивача про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 600грн..

Скарга відповідача обґрунтована тим, що судом неправомірно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., оскільки має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, чого в спірному випадку зроблено не було. Сума, заявлена до стягнення є неспівмірною. Просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та взагалі відмовити позивачу у задоволенні клопотання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги позивача, наполягав на задоволенні вимог скарги. Щодо апеляційної скарг відповідача просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а вимоги апеляційної скарги відповідача задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої другої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у цій справі позивач надав суду такі докази:

-договір про надання правничої допомоги №2-01/01/24 від 01.01.2024;

-завдання № 2 від 17.01.2025 про визначення погодинну форму оплати. Розмір гонорару та відповідно розмір понесених ТОВ "БХ Агро" витрат на правничу допомогу визначено, з урахуванням фактичного обсягу наданої правничої допомоги та витраченого на це часу;

- акт прийому-передачі наданої правничої допомоги №1 від 07.05.2025,

- звіт про надану правничу допомогу №1/2-2- 01/01/24 від 07.05.2025;

- рахунок на оплату правничої допомоги №01/07052025 від 07.05.2025, всього на суму 28 600,00 грн..

В клопотанні представник позивач визначив суму до відшкодування за рахунок відповідача витрат, понесених у зв`язку із наданням професійної правничої допомоги, 28 600грн..

Суд першої інстанції, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних робіт (наданих послуг), беручи до уваги заперечення відповідача, зменшив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу, до 10 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, необхідно враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Приписами Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що вартість наданих клієнту послуг адвокатом у даній справі є завищеною, оскільки предмет спору у цій справі не є надмірно складним, не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, відтак обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Верховний Суд неодноразово наголошував, і його правова позиція врахована судом першої інстанції, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку, що сума витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, є завищеною, а тому підлягала зменшенню.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи сторін, наведені в апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БХ АГРО» та Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року у справі №160/34289/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак