Справа № 372/4947/25
Суддя: Сташків Т. Г.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/4947/25
Провадження 2-а-105/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Таценка М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Горлюк Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом про скасування постанови, винесеної 21.08.2025 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.08.2025 року ОСОБА_1 був доставлений у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) де відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.08.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, розгляд якого повинен був відбутись 25.08.2025 року.

Однак, 21.08.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 не з`явився по повістці № 4252131 від 19.07.2025 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, чим порушив ст. 1 ч. 10 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку». Проступок встановлено 15.08.2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних і резервістів, коли військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, посилаючись на те, що ОСОБА_1 відповідно до Тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , виданого замість військового квитка, з 29.06.2016 року визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та, відповідно, не є військовозобов`язаним, до 15.08.2025 року не перебував на військовому обліку, не отримував повістку № 4252131, а також з огляду на відсутність на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належних доказів, розгляд справи в іншу дату, ніж зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, розгляд його відбувся без присутності позивача та без належного повідомлення його про дату розгляду, а також відсутність належних даних у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові, а саме відсутність номеру протоколу та постанови, представник позивача вважає притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП незаконним і безпідставним, а постанову - необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін.

02.10.2025 року до суду від представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що 15.08.2025 року ОСОБА_1 працівниками Національної поліції був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів, станом на 15.08.2025 року ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ), тому поновлення (повторне взяття) позивача на військовий облік є неможливим. Крім того, представник відповідача вказав, що відомості, зазначені у військово-обліковому документі позивача, не відповідають даним, внесеним до Єдиного державного реєстру, у зв`язку з чим військово-обліковий документ вважався недійсним. Також зазначено, що ОСОБА_1 був поданий на оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 шляхом формування повістки № 4252131, однак на вказану у ній дату (19.07.2025 року) він не з`явився без поважних причин, у зв`язку з чим був переданий на доставку органам Національної поліції України для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Після доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , співробітниками центру було складено протокол про адміністративне правопорушення № 974 від 15.08.2025 року, а згодом, відповідно до вимог чинного законодавства, винесено постанову №3780/1 від 21.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Враховуючи викладене, представник відповідача вважав постанову законною та просив відмовити у задоволенні позову.

08 жовтня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горлюк Ю.В. надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що будь-яких підтверджень того, що станом на 15.08.2025 року позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ), відповідачем не надано. Так само не надано доказів надсилання повістки, отримання сповіщення, спроби її вручення або відмови від отримання. Щодо твердження відповідача про недійсність військово-облікового документа, представник позивача зазначила, що відповідно до пункту 4 Порядку № 559, у разі виявлення невідповідностей у даних виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення чи виключення військовозобов`язаних із Реєстру здійснюється за результатами розгляду відповідної заяви, поданої до органу ведення Реєстру. Крім того, Постанова Кабінету Міністрів України № 559 встановлює, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, є дійсними на всій території України до моменту видачі військово-облікового документа нового зразка. Також адвокат Горлюк Ю.В. зазначила, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення, а викладені у ній обставини не відповідають фактичним даним справи. Крім того, порушено вимоги статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи мав відбутися 25.08.2025 року, однак оскаржувану постанову було винесено 21.08.2025 року у місті Обухів та вручено того ж дня у місті Василькові з порушенням вимог статті 268 КУпАП. Крім того, постанова була вручена без номера та без підпису керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим представник позивача вважає, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим, а викладені у ньому доводи не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують законності позовних вимог.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Звертаючись з позовною заявою до суду, представником позивача було подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений, суду причини його неявки не повідомив, заяв чи клопотань від представника відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, а також те, що відповідач скористався правом на подання відзиву, та зважаючи на те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений, не з`явився у судове засідання і не подав заяву про відкладення розгляду справи, вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 90 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 15.08.2025 року ОСОБА_1 був доставлений у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) де відносно нього було складено Протокол про адміністративне правопорушення №974 від 15.08.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі викладена наступна суть адміністративного правопорушення: «Гр. ОСОБА_1 не з`явився по повістці № 4252131 від 19.07.2025 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, чим порушив ст. 1 ч. 10 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку». Проступок встановлено 15.08.2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних і резервістів, коли військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Також, у вищевказаному протоколі зазначено, що розгляд справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09 год. 10 хв. 25.08.2025 року.

21.08.2025 року Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено Постанову № 3780/1, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що гр. ОСОБА_1 не з`явився за повісткою № 4252131 від 19.07.2025 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим, на думку органу, порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а також ст. 1 ч. 10 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію і мобілізаційну підготовку». Проступок було встановлено 15.08.2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних і резервістів, коли військовозобов`язаного ОСОБА_1 доставили працівники Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Копія вищевказаного протоколу та постанови додана до відзиву на позовну заяву, який надійшов до Обухівського районного суду Київської області через підсистему «Електронний Суд» 02.10.2025 року.

До позовної заяви представником позивача також додано копію Протоколу № б/н від 15.08.2025 року з підписом посадової особи, яка його склала - Сергія Харченка, а також копію Постанови № б/н від 21.08.2025 року без підписів. Вказані документи є аналогічними за змістом із Протоколом № 974 від 15.08.2025 року та Постановою № 3780/1 від 21.08.2025 року, наданими відповідачем.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

За змістом ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Згідно постанови вбачається, що у провину ОСОБА_1 ставиться порушення ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

-уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

-проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

-проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

-виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:

-з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

-надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

-проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами стосуються притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про проходження військової служби, мобілізації та військового обліку.

Згідно наданої копії тимчасового посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , останній 29.06.2016 року протоколом № 7 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку за ст. 60б згідно Наказу МО України № 402 від 2008 року.

У той же час, згідно наявних у матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 7 Порядку №559 у разі коли відомості, зазначені у підпунктах 1-5, 8, 11-13 пункту 8 цього Порядку, на момент зчитування не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військово-обліковий документ в електронній формі вважається недійсним.

Згідно пункту 4 Порядку №559 у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:

-у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;

-в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Таким чином, твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним, не може бути враховане судом як доведене, оскільки відсутні належні підтвердження цьому. Водночас суд має повноваження перевірити оскаржуване рішення на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, зокрема - чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його ухвалення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час.

При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у частині другій ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ за №560 від 16.05.2024 року (далі Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відтак, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Разом з цим, суд зазначає, що Постановою КМУ за №1147 від 08.10.2024 року «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15.03.2009, передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

При цьому, стороною відповідача не надано та матеріали справи не містять даних як саме була надіслана/вручена повістка № 42552131 від 19.07.2025 року на імя ОСОБА_1 з вимогою заявитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи відмовлявся останній від її отримання.

Також суд звертає увагу, що повістка № 4252131 (за якою, згідно з матеріалами справи, позивач без поважних причин не з`явився), відповідно до обставин, викладених в оскаржуваній Постанові № 3780/1 від 21.08.2025 року, датована 19.07.2025 року.

У той же час, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 був поданий на оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 шляхом формування повістки № 4252131 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів за адресою: АДРЕСА_3 . Однак на вказану в повістці дату 19.07.2025 року позивач не з`явився без поважних причин.

Таким чином, із наведеного вбачається, що і дата складання повістки, і дата, на яку позивач повинен був з`явитися за нею, збігаються, тобто повістка та дата явки зазначені одним і тим самим днем - 19.07.2025 року. За таких обставин об`єктивно неможливо встановити, коли саме та яким чином позивач міг бути належним чином повідомлений про необхідність з`явитися до територіального центру комплектування.

Доказів направлення зазначеної повістки засобами поштового зв`язку або в інший передбачений законом спосіб, а також доказів її вручення чи невручення позивачу матеріали справи не містять.

Також, згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За ч. ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 277-2 повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення № 974 від 15.08.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП зазначено, що розгляд справи мав відбутися 25.08.2025 року, однак оскаржувану постанову було винесено 21.08.2025 року. Доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи саме 21.08.2025 року стороною відповідача не надано, тому залишається нез`ясованим, чи були під час розгляду протоколу наявні дані про своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, що надавало б можливість розглянути справу про адміністративне правопорушення за його відсутності.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа».

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження законності винесених спірної постанови суду не надав, явку представника у судове засідання не забезпечив.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки відповідачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративноївідповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 118, 122, 123, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову № 3780/1 від 21 серпня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків