Справа № 280/8254/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Справа № 280/8254/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог (вх.№48010 від 25.09.2025) просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні позивача з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992.

- зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, виходячи з вислуги років 41 рік 01 місяць 23 дні з дня взяття на облік.

Ухвалою суду від 22.09.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.09.2025 відкрито провадження у справі №280/8254/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№47029 від 19.09.2025). Зокрема зазначено, що у період з 13.06.2006 по 28.02.2025 позивач проходила службу Державній кримінально-виконавчій службі України. На підставі наказу від 28.02.2025 №70/ОС позивач була звільнена з Державної кримінально-виконавчої служби України з посади начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» після чого у неї виникло право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII). З 01.03.2025 відповідачем призначено позивачу пенсію за вислугу років, основний розмір якої визначено на рівні 51% грошового забезпечення. Не погодившись із проведеним відповідачем розрахунком пенсії позивач 30.06.2025 звернулася до відповідача із заявою у якій просила перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, виходячи з вислуги на день звільнення 41 рік 01 місяць 29 днів, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII, однак отримала відмову. Зауважено, що відповідачем неправомірно не застосовано вислугу років позивача у пільговому обчисленні, яка, на її думку, має враховуватися при призначенні пенсії згідно пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII. Вважаючи таку позицію відповідача протиправною позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№50048 від 06.10.2025) де, зокрема зазначено, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, інші особи, зазначені у пунктах "б"-"д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Оскільки нормою Закону №2262-XII визначено як обов`язкову умову для призначення пенсії особам, звільненим з 01 жовтня 2020 року вислугу 25 календарних років, а позивач має вислугу років з урахуванням загального страхового стажу станом на день звільнення (28.02.2025) 26 років 06 місяців 25 днів (календарна вислуга років становить 22 роки 10 місяців 23 дні) то відповідачем правомірно призначено позивачу пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII, а тому підстави для задоволення заявлених позовних вимог повністю відсутні.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України, виданим 17.01.2020 (а.с.4).

Наказом Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» від 28.02.2025 № 70/ОС позивача звільнено зі служби з 28.02.2025. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 22 роки 10 місяців 23 дні, у пільговому обчисленні 41 рік 01 місяць 29 днів (а.с.9).

З 01.03.2025 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена їй на підставі пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII.

30.06.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії у якій, зокрема, просила перерахувати та виплатити пенсію за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення, виходячи з вислуги на день звільнення 41 рік 01 місяць 29 днів (а.с.7-8).

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 01.08.2025 №13118-12006/П-02/8-0800/25 позивачу, окрім іншого, роз`яснено що пунктом «а» статті 12 Закону №2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років згідно Закону №2262-XII призначається особам, які мають на день звільнення зі служби, а саме з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення 25 років вислуги у календарному обчисленні. Водночас пунктом «б» статті 12 Закону №2262-XII визначено, що особи, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, мають право на призначення пенсії згідно Закону №2262-XII, з урахуванням страхового стажу 25 років - 50% і за кожний повний рік стажу понад 25 років 1 процент відповідних сум грошового забезпечення. На підставі подання та розрахунку вислуги років для призначення пенсії, вислуга років позивача з урахуванням загального страхового стажу станом на день звільнення (28.02.2025 складає 26 років 06 місяців 25 днів (календарна вислуга років - 22 роки 10 місяців 23 дні). Відтак, пенсія обчислена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.5).

Вважаючи відмову відповідача у переведенні з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII протиправною, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.

Пунктом «а» статті 12 Закону № 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 2262-XII визначено, що особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Спірним у цій справі є питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Посилаючись на приписи статті 12 Закону № 2262-ХІІ, відповідач вважає, що підставою для призначення пенсії за вислугу років в даному випадку є 25 років і більше саме календарної вислуги.

Досліджуючи природу пільгового зарахування вислуги років, Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зробив висновок, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Питання пільгового обчислення календарної вислуги років особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби вже досліджувалось Верховним Судом.

Так, у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати дійшов також таких висновків:

«…право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене також і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 цього Закону пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходила службу на посадах рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби і на момент звільнення її календарна вислуга в пільговому обчисленні становила більше 41 року (а.с.9).

Відтак, позивач, як особа звільнена зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років якої на день звільнення в пільговому обчисленні становила 41 рік 01 місяць 29 днів, має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №520/14878/23, від 26.02.2025 у справі №560/14729/23, від 07.03.2025 у справі №620/14330/23, від 11.03.2025 у справі № 500/6643/23, від 19.06.2025 у справі №160/32341/23 за подібних обставин справи.

З урахуванням наведених законодавчих норм, правових висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи у переведенні позивача з 01.03.2025 з пенсії, яка призначена за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, відповідач діяв протиправно, тому з метою належного захисту та відновлення порушеного права позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача перевести позивача з 01.03.2025 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років 41 рік 01 місяць 29 днів.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами частини першої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України та доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96грн, що підтверджується квитанцією про сплату №6644-6516-5663-0135 від 18.09.2025 (а.с.3).

За таких обставин, судовий збір у розмірі 968,96грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, яким порушено права позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у переведенні з 01.03.2025 з пенсії, яка призначена їй за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 01.03.2025 з пенсії за вислугу років, яка призначена їй на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, виходячи з вислуги років 41 рік 01 місяць 29 днів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 968,96грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24.11.2025.

Суддя І.В.Садовий