Справа № 380/22262/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 рокусправа № 380/22262/24 м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу № 380/22262/24 за позовом ОСОБА_1 до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати противоправною відмову Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, викладену у листі від 29.04.2024 № 1726/10 на заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 № 1099391 від 08.01.2024 щодо затвердження технічної документації землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :003:003 в натурі /на місцевості/ розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка була розглянута на черговому засіданні сесії Новояворівської міської ради - 18.04.2024 та визнати затвердженою технічну документацію землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :003:003 в натурі /на місцевості/ розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Варіант № 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для відмови в затвердженні технічної документації, стало - недостатня кількість голосів «за» для прийняття позитивного рішення по заяві.

Спірні дії відповідача порушують права позивачки та третіх осіб, оскільки згідно із ч. 1, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим же Кодексом або за результатами аукціону.

Відсутність належним чином оформленого рішення про затвердження технічної документації або про відмову у затвердження такої документації після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Для передачі у власність заявнику земельної ділянки органу місцевого самоврядування достатньо власних повноважень. Діюче законодавство не обмежує право органу місцевого самоврядування на таку передачу за відсутністю підпису суміжного землекористувача.

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996, у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v.Turkey) п.95).

Застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача, як визнати затвердженою технічну документацію із землеустрою щодо відведення (відновлення) меж земельної ділянки зумовлено тим, що рада не тільки не має бажання виносити питання затвердження технічної документації на пленарне засідання ради, а й тим, що посадові особи ради не вважають за доцільне узгодити межі земельної ділянки, як представники власника земель комунальної власності, питання відновлення меж носить довго триваючий характер, що підтверджується листами від 30.08.2019 року за № 293 та № 323.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити повністю.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали доставлено відповідачу 05.11.2024, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 04.11.2024 було винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 20 листопада 2024 року о 12:00 год.

Судом встановлені наступні обставини:

12.12.2018 Рішенням сесії Кам`янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки загальною площею 0,25 га в натурі /на місцевості/у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд/присадибних земельних ділянок в АДРЕСА_1 .

Також в цьому рішенні зазначено, що ОСОБА_2 виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі/на місцевості /для передачі у власність подати на затвердження сільською радою згідно чинного законодавства.

24.12.2020 Львівським окружним адміністративним судом справі № 380/7383/20 адміністративний позов ОСОБА_2 (матері позивачки) та співвласника будинку було задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Кам`янобрідської сільської ради Яворівського району Львівської області стосовно не розгляду у передбачений законодавством спосіб заяви ОСОБА_2 від 10.03.2020 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язано Кам`янобрідську сільську раду Яворівського району Львівської області у передбачений Земельним кодексом України строк розглянути заяву ОСОБА_2 від 10.03.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) й видати за наслідками її розгляду наказ по суті порушеного у заяві питання у відповідності з вимогами ст. 123 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

29.06.2022 на заяву ОСОБА_1 було оформлено Витяг № НВ - 022 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки - :03:003:0166.

19.01.2024 Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради надано відповідь на заяву позивачки та третіх осіб щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в якій зазначено, що заява буде винесена на розгляд засідання постійної депутатської комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин, природокористуванням, планування території, будівництва, архітектури та благоустрою.

29.04.2024 Виконавчий комітет Новояворівської міської ради листом за № 1726/10 повідомив ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про наступне:

«Ваша заяви від 08.01.2024 щодо надання дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 була розглянута на черговому засіданні сесії Новояворівської міської ради, яка відбулась 18.04.2024 Проте, для прийняття позитивного рішення не набрало достатньої кількості голосів «за». Рішення не прийнято».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивачка та треті особи вважають протиправну відмову відповідача щодо затвердження технічної документації землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки.

Судом частково враховуються аргументи наведені позивачкою та третіми особами про протиправність спірної відмови.

Згідно із ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 116 ЗК України (в редакції на час вчинення спірних правовідносин):

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

5. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із ст. 118 цього ж Кодексу:

1. Громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

2. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

4. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земель.

9. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

10. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

11. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 122 цього ж Кодексу, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із абзацами 1-3 ч. 1 ст. 123 цього ж Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно із абзацами 1-2 ч. 2 ст. 123 цього ж Кодексу, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із абзацами 1-4 ч. 3 ст. 123 цього ж Кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із ч. 6 ст. 123 цього ж Кодексу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно із ч. 16 ст. 123 цього ж Кодексу, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно із п. 27 розділу Х розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

підпункт 5 пункту 27 - безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо здійснення виконавчим органом сільської, селищної, міської ради державного контролю за використанням та охороною земель.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 59 цього ж Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Надаючи правову оцінку спірній відмові викладену у листі, суд зазначає наступне:

Для отримання земельної ділянки у власність особа, якій на праві власності належить житловий будинок, що розташований на такій земельній ділянці, звертається до органу місцевого самоврядування із відповідною заявою із одночасним наданням до заяви технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Така заява має бути розглянута органом місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою із прийняттям рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Відтак, відповідач щодо спірного питання зобов`язаний розглянути відповідну заяву та у місячний строк з дня прийняти одне з двох: рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.

Таким чином, позовні вимоги в частині - визнати противоправною відмову Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, викладену у листі від 29.04.2024 № 1726/10 на заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 № 1099391 від 08.01.2024 щодо затвердження технічної документації землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :003:003 в натурі /на місцевості/ розташованої за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Кам`янобрід по вул. І. Франка, 57, яка була розглянута на черговому засіданні сесії Новояворівської міської ради - 18.04.2024, підлягають задоволенню.

В цій частині, з метою ефективного способу захисту, суд керуючись ч. 4 ст. 245 КАС України, вважає за можливим зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву позивачки та прийняти відповідне рішення.

Щодо позовних вимог про визнання затвердженою технічну документацію землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :003:003 в натурі /на місцевості/ розташованої за адресою: Львівська обл., Яворівський район, с. Кам`янобрід по вул. І. Франка, 57 Варіант № 2, суд зазначає наступне.

У розділі IV ЦПК України «Окреме провадження» глава 6 регулює питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У статті 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Характерною і визначальною відмінністю цього провадження є відсутність спору про право (за частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду).

КАС України не містять такого поняття, як встановлення юридичного факту, тобто до суду можливо звернутися лише у випадку, коли наявний юридичний спір, і в залежності від складу сторін такого спору та змісту спірних правовідносин визначається юрисдикційність спору.

Таким чином, в цій частині позовних вимог, позивачка помилилася в обраному способі захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розмір витрат які підлягають відшкодуванню на користь позивача суд бере до уваги що спірні правовідносини за складом учасників, підставами виникнення спору, позовними вимогами та законодавством, яке їх регулює, підлягає вирішенню на основі типового застосування норм матеріального права, що на переконання суду свідчить про те, що витрати заявлені позивачем не є достатньо обґрунтованими та співмірними до позовних вимог.

Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи обсяг наданих доказів та їх достатність з огляду на вимоги КАС України, а також спосіб який обрано судом для захисту порушених прав позивача, суд вбачає підстави для відшкодування витрат пов`язаних з наданням правової допомоги адвоката в сумі 1000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (81053, Львівська обл., м. Новояворівськ, вул. Шевченка, 2, ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними дій - задовольнити частково.

Визнати противоправною відмову Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (81053, Львівська обл., м. Новояворівськ, вул. Шевченка, 2), викладену у листі від 29.04.2024 № 172610 на заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 № 1099391 від 08.01.2024 щодо затвердження технічної документації землеустрою щодо відведення (встановлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :003:003 в натурі /на місцевості/ розташованої за адресо: АДРЕСА_1 , яка була розглянута на черговому засіданні сесії Новояворівської міської ради - 18.04.2024.

Зобов`язати Новояворівську міську раду Яворівського району Львівської області повторно розглянути заяву від 08.01.2024 ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (81053, Львівська обл., м. Новояворівськ, вул. Шевченка, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області (81053, Львівська обл., м. Новояворівськ, вул. Шевченка, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 1000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 21.11.2025.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович