Справа № 320/41161/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Сумської митниці Державної митної служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Детрой М» до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕТРОЙ М" із позовом до Сумської митниці Державної митної служби України, у якому просило суд:

- визнати рішення відповідача про коригування митної вартості товару UA805200/2023 000001/2 від 14.09.2023 року протиправним та скасувати;

- визнати картку відповідача, про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА805200/2023/000046 від 14.09.2023 року протиправною та скасувати;

- стягнути відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, а також витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товарів за митною декларацією, які ввозилися на митну територію України, ним було визначено їх митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Позивач зазначив, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України, підтверджують митну вартість товарів та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, подані документи не містять розбіжностей. Позивач стверджував, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 14.11.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому заперечено проти задоволення позовних вимог повністю та зазначено, що з документів, які подані позивачем, неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів, надані разом з митною декларацією документи не пояснюють та не спростовують виявлені розбіжності, а також не підтверджено об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТРОЙ М» - задоволено.

Визнано рішення відповідача про коригування митної вартості товару UA 000001/2 від 14.09.2023 року протиправним та скасовано.

Визнано картку відповідача, про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА805200/2023/000046 від 14.09.2023 року протиправною та скасовано.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТРОЙ М» за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці Державної митної служби України суму сплаченого судового збору в розмірі 7741 (сім тисяч сімсот сорок одну) гривню 00 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Сумська митниця Державної митної служби України подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕТРОЙ М» в повному обсязі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 19.11.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Сумської митниці Державної митної служби України не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між позивачем (надалі - покупець), з однієї сторони та компанією «ІМРЕХ KIMYEVІ MADDELER DIS TICARET LIMITED SIRKETTI» (надалі - продавець), з іншої сторони, 05.06.2023 укладено контракт № 007-06/23 (надалі Контракт).

Відповідно до розділів 1 та 2 контракту та додатку №1 від 05.06.2023 року, Додаткової угоди №1 від 20.06.2023 року, продавець продає, а покупець товар РОЗЧИННИК СПИРТОВИЙ RB-26. в кількості і номенклатурі, що вказана в додатках до контракту. Відповідно до додаткової угоди №1 від 20.06.2023 року, умови постачання товару визначаються сторонами згідно Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС, базіс поставки EXW/ ІМРЕХ Terminal.

Після підписання сторонами контракту, продавець поставив покупцю товар на умовах передбачених контрактом.

29.08.2023 позивач подав до Сумської митниці Державної митної служби України митну декларацію № 23UA915U4, для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 9669,60 EUR.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №23UA915U4 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації. Доказами надання документів є також відомості у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні, виписаної відповідачем, а саме:

за кодом « 0003» сертифікат якості (Certificate of quality) від 11.07.2023;

за кодом « 0380» рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №252507/02 від 07.07.2023;

за кодом «m0380» рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №780601/02 від 30.06.2023;

за кодом « 0730» автотранспортна накладна (Road consignment note) №б/н від 11.07.2023;

за кодом « 0862» декларація про походження товару (Declaration of origin) №252507/02 від 07.07.2023;

за кодом « 3001» банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 30.06.2023;

за кодом « 3004» рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №217 від 07.07.2023;

за кодом «m4103» доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаток № 2 від 30.06.2023;

за кодом «m4104» контракт № 007-06/23 від 05.06.2023;

за кодом «m4301» договір (контракт) про перевезення №20/06/23 від 20.06.2023;

за кодом « 5069» заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про відсутність у товарах наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, ввезення на територію України, вивезення з території України чи транзит через територію України яких здійснюється за наявності дозволу;

за кодом « 9000» інші некласифіковані документ, лист б/н від 28.08.2023.

14.09.2023 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA805200/2023/000001/2 (надалі - рішення), на підставі якого ТОВ «ДЕТРОЙ М», відмовлено у митному оформленні товару «РОЗЧИННИК RB-26», вагою 23700 кг. вартістю 9669.60 Евро, про що складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805200/2023/000046 (надалі -картка).

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення відповідачем під час перевірки поданих документів наступних розбіжностей:

- рахунок на оплату транспортних витрат № 27 від 07.07.2023 не містив посилання на Договір №2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023 року;

- не надана заявка на перевезення товару, яка передбачена п.1.2. Договору №2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023 року.

При цьому відповідач зазначив в рішенні про необхідність надання декларантом таких документів:

- заявки на перевезення між ТОВ «ДЕТРОЙ М» та перевізником ТОВ МТК «ТРЕЗО», відповідно до Договору №2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023 року із зазначенням початкового, проміжного на кордоні та кінцевого пункту призначення (місця митного оформлення):

- рахунку на оплату транспортних витрат послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з зазначенням початкового, проміжного на кордоні та кінцевого пункту призначення (місця митного оформлення) та посиланням на Договір:

- платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах №3 від 30.06.2023 з печаткою/штампом банківської установи:

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, заявленого у митній декларації, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Також, митним органом винесено картку про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА805200/2023/000046 від 14.09.2023.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що неподання документів або не зазначення в них певних реквізитів не свідчить про наявність розбіжності в поданих документів, під час оформлення ЕМД.

Також, судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Як зазначив суд, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд звернув увагу, що в оскаржуваному рішенні відповідач витребовував додаткові документи (рахунки на оплату транспортних витрат послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з зазначенням початкового, проміжного на кордоні та кінцевого пункту призначення (місця митного оформлення) та посиланням на Договір: платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах № 3 від 30.06.2023 з печаткою/штампом банківської установи: висновки про якісні та вартісні характеристики товару, заявленого у митній декларації, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями), які не є обов`язковими при поданні митної декларації, визначеною частиною 2 статті 53 МК України.

Суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Суд критично ставився до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Також, суд критично ставився до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами.

Суд звернув увагу, що відповідачем у порівнянні вартості товару було взято за назвою аналогічний товар, проте його вартість була визначено у доларів США/кг, а не в Евро, як зазначено в декларації позивача, отже твердження відповідача про заниження вартості товару є необґрунтованим.

Суд виснував, що висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації є протиправним, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме: рахунок на оплату транспортних витрат № 27 від 07.07.2023 не містить посилання на Договір № 2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023; згідно п.1.2 Договору № 2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023 на перевезення замовник подає перевізнику заявку. Заявка декларантом не була надана;

- за результатами проведеного посадовою особою митниці аналізу документів, наданих декларантом під час митного оформлення, було виявлено, що ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- судом першої інстанції не надано належної оцінки аналогічності товару ввезеного позивачем та товару відповідно який брався до уваги при визначенні митної вартості товару (наявної у митного органу інформації).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України), встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статей 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У силу вимог частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до частин першої, другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьої статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п`ятою статті 54 МК України, закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 МК України, встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Тож, з наведеного слідує, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.

Так, статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України, передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Отже, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо доводів апелянта про те, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:

- рахунок на оплату транспортних витрат № 27 від 07.07.2023 не містить посилання на Договір № 2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023;

- згідно п.1.2 Договору № 2006/23 про надання послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.06.2023 на перевезення замовник подає перевізнику заявк, заявка декларантом не була надана, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що неподання документів або не зазначення в них певних реквізитів не свідчить про наявність розбіжності в поданих документів, під час оформлення ЕМД.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Водночас, в оскаржуваному рішенні відповідач витребовував додаткові документи (рахунки на оплату транспортних витрат послуг перевезення автомобільним транспортом у міжнародному сполученні з зазначенням початкового, проміжного на кордоні та кінцевого пункту призначення (місця митного оформлення) та посиланням на Договір: платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах №3 від 30.06.2023 з печаткою/штампом банківської установи: висновки про якісні та вартісні характеристики товару, заявленого у митній декларації, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями), які не є обов`язковими при поданні митної декларації, визначеною частиною 2 статті 53 МК України.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дата та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості.

Отже, висновки митного органу щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації є протиправними, адже суперечать положенням п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що саме контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Відтак, вказані доводи митного органу є безпідставними.

Ураховуючи викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Сумська митниця Державної митної служби України протиправно відмовила позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товарів за основним методом, визначивши митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України, зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що ТОВ «Детрой М» під час митного оформлення та на вимогу відповідача надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність та наявність підстав для скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товару UA 000001/2 від 14.09.2023 року, картки про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА805200/2023/000046 від 14.09.2023.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Сумської митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко