Справа № 383/438/25
Суддя: Бондаренко В. В.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/438/25
Номер провадження 2-а/383/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кареліної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що 20.02.2025 року відносно нього було складено постанову №68 по справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що у зазначений в повістці строк, а саме 27.11.2024 року він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , також зазначає, що будь яких повісток про виклик на 27.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручали, поштовим зв`язком таких повісток він не отримував, хоча постійно проживає за адресою зареєстрованого місця проживання. Копію оскаржуваної постанови йому не вручали, про існування якої дізнався, коли отримав повідомлення з Бобринецького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУ МЮ (м.Одеса), і отримав її копію 28.03.2025 року, тому позивач просив суд скасувати постанову №68 по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі другого відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_4 та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів(а.с.52-55).

До суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідно до повістки №1188571 ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 20.11.2024 року, о 09 год. 00 хв., однак не з`явився, тому у його діях (бездіяльності) вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП. Крім того зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки з позовної заяви вбачається, що з оскаржуваною постановою позивач ознайомився 28.03.2025 року, тому встановлений 10 денний строк звернення до суду закінчився 06.04.2025 року. Натомість позовна заява подана до суду 07.04.2025 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. Посилаючись на викладене вище просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі, а у разі встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду позовну заяву залишити без розгляду, поклавши на позивача всі можливі витрати пов`язані із судовим розглядом, у тому числі із оплати судового збору (а.с.63-67).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно з позовом представник позивача адвокат Пономарьов О.В. подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою. На обгрунтування поважності причин пропуску строку зазначив невручення позивачу копії оскаржуваної постанови, про існування якої позивач дізнався, коли отримав повідомлення з Бобринецького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області ПМУ МЮ (м.Одеса), та отримав її копію 28.03.2025 року.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.04.2025 року вказану вище позовну заяву на підставі ч.ч. 1, 2 ст.123 КАС України залишено без руху, оскільки підстави пропуску строку для звернення до суду визнані судом є неповажними та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали звернутися до суду з заявою вказавши інші поважні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду (а.с.18-20).

В подальшому, ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.04.2025 року повернуто адміністративний позов на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України (а.с.23-25).

Постановою третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 року ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.04.2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.46-47).

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що за змістом постанови ОСОБА_1 був викликаний на 27.11.2024 року.

Матеріали справи не містять інформації про результат неявки позивачем 27.11.2024 року, а саме прийнятого посадовою особою рішення.

Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.02.2025 року, як свідчить зміст постанови, позивача чомусь було притягнуто до адміністративної відповідальності 20.02.2025 року. В свою чергу постанова яка є предметом оскарження не містить посилання на те, що позивача було викликано на зазначену дату.

Отже, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що посадові особи належним чином не повідомили позивача про час розгляду адміністративного матеріалу, а тому наведені позивачем доводи щодо поважних причин пропуску строку, заслуговують на увагу та на думку суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та такими, що можуть вважатися поважними.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом з поважних причин та наявні підстави для його поновлення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що 17.02.2025 року відносно ОСОБА_1

було складено протокол про адміністративне правопорушення №68, відповідно до якого зазначено, що 17.02.2025 року о 08 год. 40 хв. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання адміністративного протоколу. ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час дії воєнного стану, в особливий період, 17.11.2024 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зазначений в повістці строк, а саме 27.11.2024 року, 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.2 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Також ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. 20.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №20, про що позивач поставив свій підпис (а.с.72). При цьому, в графі протоколу «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу» ОСОБА_1 зазначив, що ніякого повідомлення не отримував.

20.02.2025 року постановою по справі про адміністративне правопорушення №68 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн., що підтверджується копією постанови (а.с.10, 75).

Зі змісту постанови вбачається, що громадянин ОСОБА_1 прибув 17.02.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 де стосовно нього було складено адміністративний протокол за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час дії воєнного стану, в особливий період 17.11.2024 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зазначений в повістці строк, а саме 27.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.2 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не брав участі під час розгляду 20.02.2025 року стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та копію оскаржуваної постанови не отримував, що вбачається як зі змісту самої постанови, де в графі про отримання копії вказаної постанови не міститься дати та підпису ОСОБА_1 так із доводів останнього, зазначених у позові.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яка тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який продовжено та діє на теперішній час.

Крім того, в державі указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Загальні правила військового обліку встановлені статтею 33 Закону № 2232-XII, якою закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, додатком 2 до якого є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила).

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні зокрема прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Зі змісту позову вбачається, що позивач заперечує факт вручення йому повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.11.2024 року, 09 год. 00 хв.

Надаючи оцінку вказаним доводам позивача суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі по тексту - Порядок №560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку №560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, виходячи з вищенаведених норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документи від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

Доводячи обставину повідомлення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.11.2024 року, відповідачем до суду надано копію повістки №1188571 про виклик ОСОБА_1 на 20.11.2024 року, 09 год. 00 хв. для уточнення даних, проте вказана повістка не містить доказів її вручення ОСОБА_1 .

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові вказано про необхідність ОСОБА_1 з`явитись за викликом на 27.11.2024 року, натомість у наданій відповідачем повістці №1188571 ОСОБА_1 викликався на 20.11.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.11.2024 року.

Крім того у оскаржуваній постанові має місце розбіжність в зазначенні нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, оскільки після опису обставин, установлених під час розгляду справи, установлено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, натомість в назві постанови зазначено ч.3 ст.210-1 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Така відмінність в правовій кваліфікації діяння ОСОБА_1 між протоколом про адміністративне правопорушення та оскаржуваною постановою порушує право ОСОБА_1 на захист.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що оскаржувана постанова сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення, тому відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. за подання позовної заяви та в розмірі 484 грн. 48 коп. на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 відокремленим підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_6 (суб`єкт владних повноважень без статусу юридичної особи), який є юридичною особою та суб`єктом владних повноважень, посадовою особою якого є відповідач.

Керуючись ст.ст. 7-9, 245-246, 210, 251, 252, 268 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72-77, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Визнати причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №68 від 20.02.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. за подання позовної заяви та у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення позовної заяви

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Другий відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Бондаренко