Справа № 380/942/25
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 рокусправа № 380/942/25 м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/942/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправними бездіяльність військової частини (ВЧ) НОМЕР_1 , що полягає у нерозгляді рапортів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення документації на комісію по призначенню та виплати одноразової грошової допомоги враховуючи травмування, надати результати службового розслідування обставин травмування, розглянути та задовільнити заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- визнати протиправними бездіяльність військової частини (ВЧ) НОМЕР_2 , що полягає у нерозгляді рапортів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необхідності направлення на ВЛК, повторне ВЛК за станом здоров`я, необхідність лікування (за висновком проктолога і станом здоров`я), та реабілітацію, направлення на МСЕК, звільнення з військової служби або переведення;

- зобов`язати військову частину (ВЧ) НОМЕР_1 належно розглянути рапорти та погодити рапорти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення документації на комісію по призначенню та виплати одноразової грошової допомоги враховуючи травмування, надати результати службового розслідування обставин травмування, розглянути та задовільнити заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втрати працездатності без встановлення інвалідності по суті на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину (ВЧ) НОМЕР_2 належно розглянути рапорти та погодити рапорти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо необхідності направлення на ВЛК, повторне ВЛК за станом здоров`я, необхідність лікування (за висновком проктолога і станом здоров`я), та реабілітацію, направлення на МСЕК, звільнення з військової служби або переведення по суті на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звертався до Військової частини НОМЕР_1 з цілим рядом рапортів, щодо направлення документації на комісію по призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги враховуючи травмування, також просив надати результати службового розслідування обставин травмування, розглянути та задовільнити заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності без встановлення інвалідності.

Згадані рапорти відповідачем не розглянуті.

Позивач звертався до Військової частина НОМЕР_2 з цілим рядом рапортів, щодо необхідності направлення на ВЛК, повторне ВЛК за станом здоров`я, вказував про необхідність лікування (за висновком проктолога і станом здоров`я), та реабілітацію, направлення на МСЕК, звільнення з військової служби або переведення.

Проте згадані рапорти відповідачем також не розглянуті.

Позивач внаслідок бойових дій 26.06.2023 та 21.07.2023 отримав поранення. На момент поранення перебував в засобах індивідуального захисту військовослужбовця, не знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Поранення не пов`язано з вчиненням особою злочину, адміністративного правопорушення, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Військовослужбовцям у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), що призвело до встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, виплачують одноразову грошову допомогу. Такі поранення мають пов`язати з виконанням обов`язків військової служби, або із захворюванням, яке пов`язане з військовою службою. Право на таку допомогу мають, як діючі військовослужбовці, так і вже звільнені з військової служби. Розмір допомоги залежить від групи інвалідності або відсотка часткової втрати працездатності. Військовослужбовцям (крім строкової служби), інвалідність або часткова втрата працездатності яких настала внаслідок поранення, травми, контузії, каліцтва під час виконання обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, яке пов`язано з військовою службою, або встановлення інвалідності після звільнення через ці причини, одноразову допомогу виплачують у таких розмірах (на 2023 рік): - 1 група інвалідності - 1073600 грн 2 група інвалідності - 805200 грн 3 група інвалідності - 671000 грн часткова втрата працездатності до 187880 грн.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. Далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямих командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Для зручності в рапорті можна одразу зазначати всіх командирів від прямого до командира військової частини, але фактично подавати по команді і проставляти відповідні помітки подання, отримання та клопотання надалі нижчим командиром вищому.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути саме рапорт на звільнення та звільнити військовослужбовця, але Інструкція з діловодства в Збройних Силах України містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів, в яких не зазначено строк виконання. Перебіг 30 денного строку розпочинається з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої він надійшов.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 , проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що Військова частина НОМЕР_1 ніякого відношення до предмету заявлених вимог позивача в позовній заяві не має, адже позивач ОСОБА_1 ніколи не проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , а лише деякий час був прикомандирований до цієї частини з військової частини НОМЕР_2 .

На всі свої звернення, позивач отримував необхідні документи, запити які були в компетенції військової частини НОМЕР_1 , а саме: наявні в матеріалах справи, Довідка про отримання травми № 3430 від 05.08.2023, Довідка про обставини травми № 2745 від 12.07.2023, Довідка про безпосередню участь особи у заходах № 799 31.01.2024, 2 направлення на лікування.

Щодо ймовірних звернень (відсутні підтвердження в отримані в матеріалах справи) про направлення та переогляд рішення ВЛК, то військова частина НОМЕР_1 не має на це підстав та повноважень по прикомандированим військовослужбовцям. Дане направлення видається в/ч НОМЕР_2 (НМС ЗСБ). Теж саме стосується і направлення на медико соціальну експертну комісію на встановлення групи інвалідності та втрати працездатності. (Дане направлення надається в/ч НОМЕР_2 ).

Вищенаведені доводи підтверджують, що позовна заява відносно вимог позивача до Військової частини НОМЕР_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню у повному обсязі, а в діях Військової частини НОМЕР_1 відсутня протиправність.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 , проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що позивач, в тексті позовної заяви також зазначає, що звертався до Військової частини НОМЕР_2 з цілим рядом рапортів, щодо необхідності направлення на ВЛК, повторне ВЛК за станом здоров`я (без зазначення дат подання).

До позовної заяви долучений рапорт (заява) від 05.11.2024, який адресований ряду адресатів в тому числі Військовій частині НОМЕР_2 . Докази, які б підтверджували надсилання/подання цього рапорту (заяви) Військовій частині НОМЕР_2 позивачем не надано.

Одночасно, інформуємо суд, що Військовою частиною НОМЕР_2 , рапорт (заява) від 05.11.2024 отримано не було, а тому такий не розглядався командуванням.

Відповідно до листа від 11.12.2024 №1194/1/3565ПС до територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львова, надіслано копія матеріалів службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини кравця майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 .

Згідно із наказом №326 від 10.11.2024 старший солдат ОСОБА_1 , кравець майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , вважається таким, що виведений з розпорядження військової частини відповідно до підпункту 16 пункту 116 Положення «Про проходження громадянами України військовослужбовців Збройних Сил України».

Враховуючи вищевикладене, у військової частині НОМЕР_2 обов`язок щодо розгляду рапорту (заява) від 05.11.2024 не настав оскільки такий не був поданий/отриманий командуванням Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 27.01.2025 у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

19.06.2023 Наказом за № 172 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині):

« 1. Вважати такими що прибули та приступили до виконання службових обов`язків:

1.1. До складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »:

ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) з метою виконання службових (бойових) завдань:

13 червня 2023 року:

солдат ОСОБА_1 , кравець майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 №, рапорт лейтенанта ОСОБА_2 , №6794 від 19.06.2023., рапорт старшого лейтенанта ОСОБА_3 , №6798 від 19.06.2023».

28.08.2023 Наказом за № 243 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині):

« 2. Вважати такими що вибули:

2.1. Зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_2 :

2.1.2. До пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) після виконання службових (бойових) завдань:

29 серпня 2023 року:

солдат ОСОБА_1 , кравець майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Зняти з продовольчого забезпечення через військову частину НОМЕР_1 за морською нормою №3 (польові умови) з 29 серпня 2023 року та видати продовольчий атестат».

23.12.2023 Наказом за № 361 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині):

« 1. Вважати такими що прибули:

1.1 До складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі угрупування військ морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сил оборони України:

1.1.6 3 військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) з метою виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням:

29 серпня 2023 року:

солдат ОСОБА_1 , кравець майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Зарахувати на продовольче забезпечення через військову частину НОМЕР_1 за морською нормою №3 (польові умови) з 24 грудня 2023 року».

23.12.2023 Наказом за № 361 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині):

« 2. Вважати такими що вибули:

2.1 Зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації після виконання службових (бойових) завдань у складі угрупування військ морської піхоти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сил оборони України:

2.1.17 Припинити відрядження та повернути до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) в зв`язку з ротацією:

24 грудня 2023 року:

солдат ОСОБА_1 , кравець майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Зняти з продовольчого забезпечення через військову частину НОМЕР_1 за морською нормою №3 (польові умови) з 24 грудня 2023 року і видати продовольчий атестат».

05.11.2024 позивач із Рапортом (заява) звернувся до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частина НОМЕР_2 , Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Командування десантно-штурмових військ Генерального штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , Оперативного командування ОК « ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наступного змісту:

«Я, військовослужбовець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок бойових дій отримав поранення 26.06.2023 та 21.07.2023 року. На момент поранення перебував в засобах індивідуального захисту військовослужбовця, НЕ знаходився в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Не пов`язано з вчиненням особою злочину, адміністративного правопорушення. Не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Я, військовослужбовець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок бойових дій отримав поранення 26.06.2023 А САМЕ ЗАКРИТУ ЧЕРЕПНО-МОЗКОВУ ТРАВМУ.

Я, військовослужбовець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок бойових дій отримав поранення 21.07.2023 А САМЕ БОЙОВЕ ТРАВМУВАННЯ, АКУБАРОТРАВМА З КОРОТКОЧАСНОЮ ВТРАТОЮ СВІДОМОСТІ, ЗАБІЙ ПОПЕРЕКОВОГО ВІДДІЛУ ВНУТРІШНІХ ОРГАНІВ.

Я, військовослужбовець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Військовослужбовцям у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), що призвело до встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, виплачують одноразову грошову допомогу. Таке поранення мають пов`язати з виконанням обов`язків військової служби, або із захворюванням, яке пов`язане з військовою службою. Право на таку допомогу мають як діючі військовослужбовці, так і вже звільнені з військової служби. Розмір допомоги залежить від групи інвалідності або відсотка часткової втрати працездатності. Військовослужбовцям (крім строкової служби), інвалідність або часткова втрата працездатності яких настала внаслідок поранення, травми, контузії, каліцтва під час виконання обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, яке пов`язано з військовою службою, або встановлення інвалідності після звільнення через ці причини, одноразову допомогу виплачують у таких розмірах (на 2023 рік): - 1 група інвалідності - 1 073 600 грн. 2 група інвалідності - 805 200 грн. З група інвалідності - 671 000 грн. часткова втрата працездатності до 187 880 грн.

Я, військовослужбовець ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЗА СТАНОМ ЗДОРОВ`Я НЕ МОЖУ ПРОДОВЖУВАТИ ВІЙСЬКОВУ СЛУЖБУ.

А ОТЖЕ МЕНІ ПОТРІБНО ПРОЙТИ МСЕК (для військовослужбовців необхідна у таких випадках: Визначення групи інвалідності або відсоткового показника втраченої працездатності. Необхідність протезування. Визначення програми реабілітації людей з інвалідністю індивідуального спрямування. Медпоказань для одержання спец ТЗ.) ТА НЕОБХІДНО ПРОЙТИ ПОВТОРНЕ ВЛК.

Отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни дає можливість військовому розраховувати на передбачені законом соцвиплати, допомогу, зокрема, ОДГ та інші соціальні гарантії. Довідка МСЕК, у подальшому, надає право на оформлення та отримання таких виплат і підтримки з боку держави.

А ОТЖЕ ПЕРШИЙ ЕТАП, МЕНІ НЕОБХІДНО отримати направлення.

Військовим, які перенесли важку хворобу та проходять лікування у стаціонарних медичних закладах за направленням на комісійну експертизу (форма 088/0) необхідно звертатися до свого лікуючого медичного спеціаліста, згідно з профілем проблем зі здоров`ям (хірурга, кардіолога тощо).

Військові, які звільнені зі служби, отримують направлення на МСЕК у сімейного лікаря у лікарні району або у воєнному госпіталі по місцю перебування воїна. За направленням про скликання МСЕК необхідно звертатись до свого лікаря, у відповідності з характером порушень здоров`я. Сімейний лікар надає е-направлення до профспеціалістів. Далі - збираються консультаційні висновки всіх необхідних лікарів (виписки мають в обов`язковому порядку викладатися на фірмових лікарняних бланках та з лікарською печаткою). Далі зі всіма висновками - до сімейного лікаря, який оформить направлення на МСЕК військовослужбовців за формою ф. №088/о та направить документи комісії або військовослужбовець може самостійно передати документи на МСЕК.

Після отримання травм (каліцтв чи поранень) військовий для проходження експертизи попередньо обов`язково має пройти військово-лікарську комісію (ВЛК). Саме заключення/висновок військово- лікарської комісії, у подальшому, вплине на суму виплат для військового, на обґрунтоване визначення % непрацездатності та групи інвалідності. Військовослужбовцям необхідно в письмовій формі, або через мобільний додаток Армія+ звернутися з рапортом до безпосереднього командира та клопотати про проходження експертного комісійного обстеження. За результатами його розгляду командири надають військовослужбовцям погодження залишити в/ч та пройти комісію.

У випадку перебування поза межами частини, зокрема у відпустці за станом здоров`я - направлення до МСЕК військовослужбовцю має компетенції видати представник ТЦК та СП (п.11 Постанови Уряду №154 від 23 лютого 2022 р.).

ВРАХОВУЮЧИ ВКАЗАНЕ ВИЩЕ, ПРОШУ:

1) розглянути даний рапорт та надати мені письмову відповідь.

2) Розглянути та задоволити мій рапорт (клопотання) та направити документацію на комісію по призначенню та виплати одноразової грошової допомоги враховуючи травмування.

3) РОЗГЛЯНУТИ ТА ЗАДОВІЛЬНИТИ МОЮ ЗАЯВУ про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.

4) НАДАТИ МЕНІ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку ВЛК.

5) НАПРАВИТИ МЕНЕ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 НА ПРОХОДЖЕННЯ ВЛК. ПРОШУ НАДАТИ НАПРАВЛЕННЯ.

6) ПРОВЕСТИ СЛУЖБОВЕ РОЗСЛІДУВАННЯ ЩОДО ОБСТАВИН МОГО ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ТРАВМУВАННЯ. ТА НАДАТИ МЕНІ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ТАКОГО СЛУЖБОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ.

7) НАПРАВИТИ МЕНЕ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . НА ПРОХОДЖЕННЯ МСЕК (медико-соціальну експертну комісію), яка встановить інвалідність або ступінь часткової втрати працездатності. НА ПРОХОДЖЕННЯ МСЕК ПРОШУ НАДАТИ НАПРАВЛЕННЯ.

8) ІНІЦІЮВАТИ ПРОХОДЖЕННЯ МСЕК мною ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1

9) Посприяти мені ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З оформленням УБД.

10) ЗВІЛЬНИТИ МЕНЕ ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ ЗА СТАНОМ ЗДОРОВЯ. АБО ПЕРЕВЕСТИ ПА СЛУЖБУ В тилові ВЧ».

10.11.2024 Наказом за № 326 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині):

«Відповідно до підпункту 16 пункту 116 Положення «Про проходження громадянинами України військовослужбовців Збройних Сил України» солдата ОСОБА_1 , кравця майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , вважати таким, що виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 .

Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №84-РС від 10.11.2024 року».

12.02.2025 Наказом за № 45 командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині):

«Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдату ОСОБА_4 , колишньому кравцю майстерні речового та технічного майна взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , виведеному в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , призупинити військову службу.

Вважати таким, що не виконує обов`язки військової служби. Виключити зі списків особового складу частини, призупинити виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення з 17 січня 2025 року.

Підстава: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.01.2025 №0000078».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну бездіяльність такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства, як наслідок просить зобов`язати відповідачів вчинити певні діє.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час спірних праоввідносин), цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно ч. 1 із ст. 1 цього ж Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ст. 3 цього ж Закону, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені підстави звільнення військовослужбовців з військової служби, в тому числі під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Позивач ні в позовній заяві, ні у вищевказаному Рапорті від 05.11.2024 не конкретизує підставу звільнення з військової служби.

Згідно із п. 6.1. глави 6 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (в редакції на час спірних правовідносин), направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

Керівники органів управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, за потреби, направляють на медичний огляд ВЛК військовослужбовців, які за вироком суду засуджені до тримання в дисциплінарному батальйоні або до кримінального покарання у вигляді арешту.

Згідно із п. 210 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (в редакції на час спірних правовідносин), звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Військовослужбовці строкової військової служби, які вислужили встановлені строки, у разі потреби відповідно до указу Президента України можуть бути затримані на військовій службі на строк до шести місяців.

Під час дії особливого періоду до введення воєнного стану військовослужбовці продовжують проходити строкову військову службу понад встановлені строки до строків, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених пунктами «б», «в», «г» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) військовослужбовці, у яких закінчився строк строкової військової служби, продовжують проходити військову службу до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених пунктами «б», «в», «г» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Після оголошення демобілізації військовослужбовці, у яких закінчився строк строкової військової служби, звільняються з військової служби на підставі, визначеній пунктом «а» частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно із п. 233 цього ж Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

При звільненні військовослужбовця з військової служби за рішенням командування військової частини відповідно до підпункту 1 пункту 35 цього Положення рапорт на звільнення військовослужбовцем не подається. У такому разі командуванням військової частини складається аркуш бесіди з військовослужбовцем за формою, визначеною Міністерством оборони України.

Згідно із п. 12.11. розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 за № 170 (в редакції на час спірних правовідносин), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05. 2009 за № 438/16454, перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Згідно із Додатку 19 цієї ж Інструкції, при поданні до звільнення з військової служби за підставами, за станом здоров`я подаються:

копія аркуша бесіди;

копія рапорту військовослужбовця;

висновок (постанова) військово-лікарської комісії або копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою первинної облікової документації № 157/о, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 30 липня 2012 року № 577, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2012 року за № 1509/21821, або копія посвідчення особи з інвалідністю, або копія пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або копію довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 21 вересня 2015 року № 946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2015 року за № 1198/27643 (у разі звільнення з військової служби за підставами, передбаченими абзацом третім підпункту «б» пункту 2 частини четвертої або абзацом третім підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за наявності інвалідності);

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Згідно із п. 1 розділу 1 Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 за № 531, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за № 1214/42559 (в редакції на час спірних правовідносин), цей Порядок визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно розділу ІІІ цього ж Порядку:

1. У паперовому рапорті військовослужбовець вказує:

найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт;

заголовок «Рапорт»;

суть порушеного питання;

перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби);

найменування займаної посади;

військове звання, власне ім`я та прізвище;

дату;

особистий підпис.

2. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку

3. Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

4. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

5. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

6. Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

7. Забороняється:

1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:

подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;

недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;

наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;

2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;

3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;

4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.

8. Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

9. Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Надаючи правову оцінку предмету спору, суд зазначає наступне:

Судом не враховуються аргументи позивача щодо позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 , з підстав, що на момент написання вищевказаного Рапорту від 05.11.2024 позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У вказаній частині позивач проходив службу лише деякий час, коли був прикомандирований до цієї частини (до написання вищевказаного Рапорту) з військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно позовні вимоги позивача до Військової частини НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають.

Також судом не враховуються аргументи позивача щодо позовних вимог до Військової частини НОМЕР_2 , з підстав, що відповідач заперечує отримання долученого до позову Рапорту (заява) від 05.11.2024. Відповідач зазначає, що в справі відсутні докази які б підтверджували надсилання/подання цього ж Рапорту (заяви) Військовій частині НОМЕР_2 . Позивач вказаної обставини не спростував жодними належними та допустимими доказами, як і не підтвердив подання цього ж рапорту у відповідності до вищевказаних вимог, які існували на момент його підписання позивачем (резолюція, реєстрація тощо).

Відповідно позовні вимоги позивача до Військової частина НОМЕР_2 , також задоволенню не підлягають.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх прийняли, з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються аргументи позивача та враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

В И Р Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_5 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 21.11.2025 року.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович