Справа № 300/2246/25
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2025 р. справа № 300/2246/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, -
ВСТАНОВИВ:
Державний реєстратор Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області Джурин Ярослав Олегович (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач), за змістом якого просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України за № 370/5 від 12.05.2025 про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.
По справі здійснювався ряд наступних процесуальних дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.23).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (а.с.104).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено (а.с.105).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено (а.с.106-107).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача правом на подання пояснень, у встановлений судом строк, не скористалася. Також не повідомлено суд про поважність причин ненадання таких пояснень.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
За результатом розгляду вищевказаних відомостей, Мін`юстом прийнято наказ від 23.01.2025 № 130/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 » (а.с.11, 62).
За результатами проведеної камеральної перевірки Комісією складено акт від 12.02.2025 № 532/19.1.1/25 (а.с.13-15, 53-55), за змістом якого зазначено:
Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано:
- технічний паспорт, виготовлений станом на 01.09.2020 ТОВ «АЛЬЯНСКОНСАЛТИНГ ІФ»;
- договір про цільовий внесок у діяльність від 27.10.2020 № МЦ/32/4, укладений між обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудовників 9» та Заявником;
- акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_3 , укладений 27.10.2020 між обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудовників 9» та Заявником;
- довідку про стан розрахунку згідно Договору № МЦ/32/4 від 27.10.2020, видану обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудовників 9»…
Водночас перевіркою встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру прав Заявником не було подано, а державним реєстратором Джуриним Я.О. не витребувано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону визначено, що підставою для зупинення розгляду заяви, зокрема, є подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.
Частиною першою пунктом 14 Порядку № 1127 передбачено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, державним реєстратором Джуриним Я.О. проведено державну реєстрацію прав.
Таким чином, державним реєстратором Джуриним Я.О. порушено вимоги статей 3, 10, 23 Закону, пунктів 12, 14, 78 Порядку № 1127, оскільки проведено державну реєстрацію прав без документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
2. За результатом розгляду заяв №№ 42914144, 43038386, 43084680, 43594137, 43741774, 43741777, 43741778, 43741782, 43741784, 43741785, 43741786, 43741787, 43741789, 43741790, 43741791, 43741793, 43741794, 43782244, 43780880, 43811228, 43811229, 43811230, 43811231, 43811233, 43811234, 43811270, 43811274, 43811282, 43811292, 43811311, 43811314, 43811317, 43898542, 43899612, 43900800, 43901174, 43920745, 43920754, 44082883, 44159221, 44257904, 44564261, 44797670, 44919019, 45092842, 45522862, 45795841, 46040491, 46101711, 46101714, 46101715, 46184536, 46503826, 46470759, 46827372, 46827504 державним реєстратором Джуриним Я.О. прийнято відповідні рішення та проведено державну реєстрацію права власності. До заяв було подано ідентичний пакет документів для державної реєстрації прав, як до Заяви, у зв`язку з чим державним реєстратором Джуриним Я.О. допущені аналогічні порушення вимог статей 3, 10, 23 Закону, пунктів 12, 14, 78 Порядку № 1127».
Як наслідок, Наказом Міністерства юстиції України № 370/5 від 12.02.2025 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 » тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці та виконання цього наказу покладено на Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (а.с.12, 63).
Позивач, не погоджуючись із спірним наказом про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, звернувся до суду за захистом порушених прав на здійснення діяльності у сфері Державної реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV)
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (стаття 1 Закону № 1952-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1952-IV передбачено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Статтею 7 Закону № 1952-IV передбачено повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації прав, до яких також належить, серед визначеного, забезпечення створення та функціонування Державного реєстру прав, його держателем; організація роботи, пов`язаної із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; забезпечення доступу до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статтею 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.
За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.
У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.
Частиною 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV визначено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про: 1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав; 3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав; 4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; 5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.
Відповідно до частини 3 статті 37-1 Закону № 1952-IV технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.
Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 37-1 Закону № 1952-IV).
Абзац 2 частини 1 статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Відповідно до Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі Порядок № 990), останній визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.
Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Відповідно до пункту 3 Порядку № 990 основними завданнями контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації є: перевірка стану дотримання визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації під час здійснення ними повноважень; запобігання, виявлення та вжиття заходів до усунення виявлених порушень вимог законів; визначення професійної компетентності осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора; аналіз практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації, надання відповідних узагальнених роз`яснень.
Пунктом 4 Порядку № 990 визначено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом:
1) розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян";
2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України";
3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті;
4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації;
5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах;
6) проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах щодо осіб, які до призначення на посаду державного реєстратора або на іншу посаду, що передбачає виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора), перебували на посаді державного реєстратора в іншого суб`єкта державної реєстрації;
7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора у певного суб`єкта державної реєстрації.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За пунктом 10 Порядку № 990 у рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.
Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).
Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки (пункт 11 Порядку №990).
Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному вебсайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса. Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному вебсайті Мін`юсту (пункт 12 Порядку № 990).
Під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки (пункт 13 Порядку № 990).
Пунктом 13-1 Порядку № 990 визначено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії.
У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки; прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта); пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта).
В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.
За результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів (пункт 14 Порядку № 990).
Пунктом 16 Порядку № 990 визначено, що у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або пункт 2 частини другої статті 34-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Згідно пункту 20 Порядку № 990 результати проведення камеральної перевірки (акти/довідки про проведення камеральної перевірки, рішення Мін`юсту про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, нотаріуса до передбаченої законом відповідальності) зберігаються в Мін`юсті разом з іншими матеріалами такої перевірки.
Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації. У разі відсутності на офіційному вебсайті суб`єкта державної реєстрації інформації про електронну адресу чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.
У разі прийняття Мін`юстом рішення, передбаченого пунктами 1 і 2 частини другої статті 37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та/або пунктами 1 і 2 частини другої статті 34-1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", один примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу не пізніше двох робочих днів з дня його прийняття надсилається технічному адміністратору реєстрів.
Рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації можуть бути оскаржені до суду (пункт 34 Порядку № 990).

Повертаючись до обставин справи, наказом Міністерства юстиції України від 23.01.2025 № 130/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 » відповідно до статті 371 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб-підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2026 № 990, за результатами розгляду листа Державного бюро розслідувань від 04.12.2024 № 10-3-01-01-29571 вирішено провести у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральну перевірку державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 42914144, 43038386, 43084680, 43594137, 43741774, 43741777, 43741778, 43741782, 43741784, 43741785, 43741786, 43741787, 43741789, 43741790, 43741791, 43741793, 43741794, 43782244, 43780880, 43811228, 43811229, 43811230, 43811231, 43811233, 43811234, 43811270, 43811274, 43811282, 43811292, 43811311, 43811314, 43811317, 43898542, 43899612, 43900800, 43901174, 43920745, 43920754, 44082883, 44159221, 44257904, 44564261, 44797670, 44919019, 45092842, 45522862, 45795841, 46040491, 46101711, 46101714, 46101715, 46184536, 46503826, 46470759, 46827372, 46827504 (а.с.11).

Листом від 24.01.2025 № 10439//19.1.1 Міністерством юстиції України на адресу Державного підприємства «Національні інформаційні системи» було направлено вказаний наказ для подальшого оприлюднення на офіційному веб-сайті Мін`юсту у рубриці «Моніторинг реєстраційних дій та камеральні перевірки» розділі «Накази Міністерства юстиції України про проведення камеральних перевірок» (а.с.66).

Водночас, стороною позивача вказано, що основною підставою проведення камеральної перевірки є лист Державного бюро розслідувань від 04.12.2024 № 10-3-01-01-29571, при цьому останнім стверджується, що чинним законодавством України не надано право Мін`юсту проводити камеральну перевірку на підставі звернення правоохоронних органів.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації може здійснюватися, зокрема, шляхом перевірки відомостей, отриманих Міністерством юстиції України під час реалізації повноважень у цій сфері.

Отже, джерелом отримання такої інформації можуть бути різні офіційні повідомлення, у тому числі листи від державних органів, які містять відомості про можливі порушення порядку проведення реєстраційних дій. Такі листи не є самостійною правовою підставою для проведення камеральної перевірки, однак, можуть бути інформаційним приводом для перевірки відомостей у межах повноважень Міністерства юстиції України.

Таким чином, лист Державного бюро розслідувань може бути лише джерелом відомостей про можливі порушення, що ініціює їх перевірку Міністерством юстиції, проте не є сам по собі підставою для призначення камеральної перевірки. Для ухвалення рішення про її проведення Міністерство юстиції повинно самостійно перевірити зміст наданих відомостей, установити наявність ознак порушення законодавства у сфері державної реєстрації та лише після цього видати адміністративний акт про проведення перевірки.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що лист Державного бюро розслідувань від 04.12.2024 № 10-3-01-01-29571 міг правомірно слугувати інформаційним приводом для початку аналітичної перевірки Мін`юстом, а подальше рішення про проведення камеральної перевірки відповідає вимогам пунктів 4 та 9 Порядку № 990.

Відтак, доводи позивача про відсутність законних підстав для призначення камеральної перевірки суд вважає безпідставними, а Міністерство юстиції України при проведенні камеральної перевірки позивача діяло у порядку, способом та на підставі наданих йому повноважень.

Щодо результатів перевірки, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Частиною 3 статті 10 Закону № 1952-IV, пунктом 12 Порядку № 1127 передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 1 статті 22 Закону № 1952-IV передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

Згідно з підпунктами 6, 7 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону № 1952-IV визначено підстави для зупинення розгляду заяви, зокрема, подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову вдержавній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (частина 2 статті 24 Закону).

Враховуючи зазначене, позивач зобов`язаний був перевірити та встановити відповідність заявлених прав та документів, поданих для проведення реєстраційних дій, чим спростовується твердження останнього про відсутність у нього такого обов`язку.

Згідно з пунктом 81 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Відповідно до пункту 42 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав.

У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону № 1952-IV.

Тимчасовим порядком реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019 № 367 «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності» (далі Тимчасовий порядок) визначено процедуру присвоєння та зміни адреси об`єкта будівництва та об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до пункту 6 Тимчасового порядку рішення про присвоєння або зміну адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна приймає уповноважений орган містобудування та архітектури (далі уповноважений орган з присвоєння адреси).

Уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути: виконавчий орган сільської, селищної, міської ради якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; районні в м. Києві державні адміністрації якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження районної у м. Києві державної адміністрації; місцева державна адміністрація якщо об`єкт розташований у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради або районних у м. Києві державних адміністрацій.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону, зокрема, заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Аналогічні вимоги щодо необхідності подання оригіналів документів для проведення державної реєстрації прав містить пункт 7 Порядку № 1127.

Водночас, згідно з відомостями Державного реєстру прав встановлено, що позивачем реєстраційні дії проведено за наявності підстав для відмови (згідно частини 2 статті 24 Закону) у проведенні державної реєстрації прав, оскільки наявна інформація про долучення до Державного реєстру прав за заявою від 24.07.2019 № 35140553 Сертифіката, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта група багатоквартирних житлових будинків з приміщеннями громадського призначення (1 черга будівництва) на АДРЕСА_1 від 21.05.2019 серії ІФ № 68, однак, заявником не було подано, а державним реєстратором Джуриним Я.О. не витребувано документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, чим порушено вимоги статей 3, 10, 23 Закону, пунктів 12, 14, 78 Порядку № 1127.

Крім того, в порушення вимог статей 3, 10, 23 Закону, пунктів 12, 14, 78 Порядку №1127 для проведення державної реєстрації прав до заяв за номерами 42914144, 43038386, 43084680, 43594137, 43741774, 43741777, 43741778, 43741782, 43741784, 43741785, 43741786, 43741787, 43741789, 43741790, 43741791, 43741793, 43741794, 43782244, 43780880, 43811228, 43811229, 43811230, 43811231, 43811233, 43811234, 43811270, 43811274, 43811282, 43811292, 43811311, 43811314, 43811317, 43898542, 43899612, 43900800, 43901174, 43920745, 43920754, 44082883, 44159221, 44257904, 44564261, 44797670, 44919019, 45092842, 45522862, 45795841, 46040491, 46101711, 46101714, 46101715, 46184536, 46503826, 46470759, 46827372, 46827504 не подано документи, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (відомості про реєстрацію права власності на земельну ділянку у Державному реєстрі прав відсутні).

Згідно з пунктом 77 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 ЦК України - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатацію та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині.

В свою чергу, підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.

Отже, з аналізу наведених норм випливає, що для здійснення державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт державному реєстратору необхідно отримати відомості з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва: про йото технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси.

При цьому, згідно з абзацом 3 пункту 78 Порядку № 1127 документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992.

З приводу висновків Міністерства юстиції України щодо проведення позивачем державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна без отримання відомостей про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 79 Порядку № 1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, як вже зазначалося раніше, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (частина 3 статті 10 Закону № 1952-IV, пункт 12 Порядку №1127).

У пункті 77 Порядку № 1127 зазначено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 261 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, па яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, па яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач звертався до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування за отриманням документа, що підтверджує присвоєння Об`єкту адреси.

Водночас, позивач зазначає, що адреса багатоквартирного житлового будинку містилась у Сертифікаті, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта від 21.05.2019 серії ІФ № 68.

Однак, вказане суперечить вимогам законодавства, зокрема пункту 40 Порядку № 1127, відповідно до якого державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, передбачених Законом, іншими законами України та цим Порядком.

Сертифікат, що підтверджує відповідність закінченого будівництвом об`єкта, не є документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси у розумінні норм чинного законодавства. Отже, надання сертифіката відповідності об`єкта не звільняє від обов`язку подання належного документа про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Частиною 1 статті 22 Закону № 1952-IV передбачено, що документи, які подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав (абзац 3 пункт 14 Порядок № 1127).

Отже, позивач зобов`язаний був встановити відповідність заявлених прав та документів, поданих для проведення реєстраційних дій вимогам законодавства та перевірити документи на наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав власності.

Таким чином, зважаючи на вищевказані порушення, а також беручи до уваги неодноразовість, систематичність та повторюваність порушень, а також неодноразове застосування до позивача протягом останніх 12 місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням (з урахуванням попередніх наказів Міністерства юстиції України, якими позивачу тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру прав, а саме: наказ Мін`юсту від 19.07.2024 № 2157/5 та наказ від 22.11.2024 № 3380/5, суд вважає, що дії відповідача і, як наслідок, спірний наказ є правомірними.

Окрім того, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що державний реєстратор не має повноважень перевіряти достовірність поданих заявником документів. Така позиція суперечить приписам статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і пункту 12 Порядку № 1127, які прямо покладають на державного реєстратора обов`язок перевіряти відповідність поданих документів вимогам законодавства, а також наявність підстав для проведення чи відмови у державній реєстрації.

Отже, діяльність державного реєстратора не зводиться до формального прийняття документів від заявника, а передбачає активне здійснення юридичної перевірки їх законності та повноти.

Таким чином, доводи позивача про відсутність у нього обов`язку перевіряти достовірність відомостей є безпідставними, а проведений контроль Міністерства юстиції України відповідає вимогам законодавства та спрямований на забезпечення законності у сфері державної реєстрації.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірності своїх дій.

Констатуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України за № 370/5 від 12.05.2025 про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державного реєстратора Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області Джурина Ярослава Олеговича відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

Державний реєстратор Лисецької селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області Джурин Ярослав Олегович (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ).

Відповідач:

Міністерство юстиції України (, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ 1, 01001).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.