Справа № 420/29934/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/29934/24

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.,

повний текст судового рішення

складено 30.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Каховської міської ради Каховського району Херсонської області, Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Каховської міської ради Каховського району Херсонської області, Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області та, з урахуванням заяви від 26.11.2024 року, просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації ОСОБА_2 від 31 травня 2024 року Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану за №112-к, в частині призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 шляхом виключення ОСОБА_1 з додатку 1 до розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 31 травня 2024 року №112, який має назву Список працівників виконавчих органів ради, з якими тимчасово призупинено дію трудових договорів з 03.06.2024р. до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану керуючого справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Каховську міську військову адміністрацію поновити дію трудового договору з керуючим справами виконавчого комітету Каховської міської ради ОСОБА_1 , який обіймає посаду в органах місцевого самоврядування;

- стягнути з Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 58 557 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 94 копійки.

26.11.2024 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме: стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 92960 (дев`яносто дві тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 19 копійок.

20.12.2024 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме: стягнути з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 107599,59 (сто сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 59 копійок. В даній заяві позивач просив не брати до розгляду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 26 листопада 2024 року за №26-11/2024-1.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення І сесії VIII скликання Каховської міської ради Херсонської області від 20.11.2020 року № 11/1 Про утворення виконавчого комітету Каховської міської ради VIII скликання був затверджений на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради на строк повноважень Каховської міської ради VIII скликання.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, з 24.02.2022 року вся територія Каховської міської територіальної громади (в т.ч. місто Каховка) є територією України, яка тимчасово окупована російською федерацією.

Позивач з 24.02.2022 року знаходився на тимчасово окупованій території та з квітня 2022 року позивачу оголошено простій, не з вини працівника.

Розпорядженням Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області від 28.05.2024 року №107-к Про оголошення простою керуючому справами виконавчого комітету міської ради ОСОБА_1 оголошено простій, не з вини працівника з 01.06.2024 року, визначено оплату праці під час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення виконання своїх обов`язків на підконтрольній Уряду України території.

31.05.2024 року Каховською міською військовою адміністрацією прийнято розпорядження Про призупинення дії трудового договору в умовах воєнного стану за №112-к, яким у зв`язку із збройною агресією рф проти України, через абсолютну неможливість забезпечення роботою працівників виконавчих органів ради, які перебувають на тимчасово окупованій території Каховської міської територіальної громади та в близькості до зони бойових дій, наявністю загрози для їх життя та здоров`я, внаслідок чого роботодавець не може гарантувати безпеку останніх, неможливістю виконання працівниками, що перебувають на ТОТ, функцій і обов`язків, передбачених трудовими договорами, відсутністю можливості переведення працівників на іншу роботу та виконання ними обов`язків дистанційно, за ініціативою роботодавця, на виконання п. 3 доручення начальника Херсонської ОВА від 28.05.2024 року №41-д, на підставі Указів Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року, Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 15.03.2022 (зі змінами), Указу Президента України Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Херсонській області від 09.11.2022 року №760/2022, розпорядження Президента України Про призначення В. Немерця начальником Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області від 10.11.2022 р. №295/2022-рп, постанови ВРУ Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною 2 статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 13.12.2022 р. №2830-ІХ, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. 1, 7, 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, с., ст. 3, 7, 8 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, ст. 12 ч. 1, ст. 42 ч. 4 п. 20, ст. 59 ч. 8 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні:

1. Визнати такими, що втратили чинність розпорядження начальника Каховської військової адміністрації №106-к від 28.05.2024 року, 107-к від 28.05.2024 року та 108-к від 28.05.2024 року.

2. Тимчасово, з 03 червня 2024 року і до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану, призупинити дію трудових договорів з 3 (трьома) працівниками виконавчих органів ради за списком відповідно до Додатку 1.

3. Дію трудових договорів з працівниками виконавчих органів ради, перелік яких наведено в Додатку 1 цього розпорядження, поновити із відновленням роботи виконавчих органів ради на території Каховської міської територіальної громади, але не пізніше дня припинення чи скасування воєнного стану.

4. Відділу управління персоналом та антикорупційної політики міської ради (Іотова О.О.):

4.1. Забезпечити табельний облік робочого часу , невідпрацьованого працівниками виконавчих органів ради, список яких наведено в Додатку 1, у зв`язку з призупиненням дії трудового договору.

4.2. Повідомити працівникам виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, про призупинення дії трудового договору в електронній формі з використанням технічних засобів електронних комунікацій з наступним врученням паперової копії розпорядження за першої можливості (особиста зустріч з працівником тощо).

4.3. Отримати від працівників виконавчих органів ради список яких наведено в Додатку 1, інформацію про засоби зв`язку, за якими можна повідомити про відновлення дії трудового договору.

4.4. У випадку прийняття рішення (оформленого шляхом видання нового розпорядження начальника військової адміністрації/міського голови про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівників виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, про необхідність стати до роботи.

5. Відділу бухгалтерського обліку та звітності ( ОСОБА_3 ) фіксувати заробітну плату працівників на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі та розмірі ЄСВ, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати та компенсаційних виплат.

6. Відшкодування працівникам виконавчих органів ради, список яких наведений в Додатку 1, заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України російську федерацію.

7. Відповідальність за виконання даного розпорядження покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Рагуліна В.В.

8. Контроль за виконанням даного розпорядження залишаю за собою.

З метою скасування вказаного Розпорядження позивач звернувся до Державної служби з питань праці шляхом направлення 11.07.2024 року електронного звернення.

27.08.2024 року Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом Про розгляд звернення за вих.№ПД/3.2/778-ЗВ-24 повідомило позивача, що З метою з`ясування обставин по суті порушених у звернені питань, Міжрегіональним управлінням направлено запит на електронну адресу Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області щодо призупинення дії трудового договору. Листом 06.08.2024 року № 6269ПД/1-24 повідомлено, що з Вами призупинено дію трудового договору з 03.06.2024 року розпорядженням начальника Каховської міської військової адміністрації від 31.05.2024 року №112-к. Міжрегіональним управлінням проаналізовано надані копії документів, в результаті чого встановлено порушення норм частини 1 статті 13 Закону України №2136, а саме призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади. Враховуючи вищенаведене, Міжрегіональним управлінням до Каховської міської військової адміністрації направлено лист від 21.08.2024 року №ПД/3.2/7347-24, яким наголошено на необхідності вжиття заходів щодо усунення порушення трудового законодавства та приведення його у відповідність до вимог чинного законодавства про працю, відповідь на який станом на 27.08.2024 року не отримано. Окрім того, Міжрегіональним управлінням зазначено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцезнаходження Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області () є тимчасово окупована територія Херсонської області. Іншої інформації про фактичне місцезнаходження та форму організації роботи установи до Міжрегіонального управління не надходило. Вищенаведені обставини підтверджують неможливість проведення Міжрегіональним управлінням позапланового заходу державного нагляду (контролю) за Вашим зверненням..

Також, Міжрегіональним управлінням рекомендовано позивачу звернутися для вирішення спірних питань по суті між позивачем та роботодавцем, за захистом свого порушеного права на оплату праці з позовною заявою до суду, у порядку передбаченому чинним законодавством.

Вважаючи вказане розпорядження відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на виборний характер посади, яку обіймає позивач, та її статус як посади посадової особи місцевого самоврядування, у роботодавця відсутні законні підстави для призупинення дії трудового договору, навіть з урахуванням дії воєнного стану та перебування території громади в тимчасовій окупації.

Також суд дійшов висновку, що сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає до виплати позивачу, становить 190312,20 грн.

Крім того, суд дійшов висновку, щодо судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн є співмірними.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався відповідними указами.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану

Відповідно до ст. 1-3 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану.

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України Про державну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно із пунктом 2 розділу Прикінцеві положення Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану глава XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України доповнена пунктом 2 такого змісту: Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану, діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану.

З огляду на вищевикладене, положення Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Так, відповідно до ст.13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією.

Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України від 07 червня 2001 року №2493-III Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 1, 2 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно розпорядчих та консультативно дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 вказаного Закону).

Статтею 3 Закону Закону №2493-III визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі рішення І сесії VIII скликання Каховської міської ради Херсонської області від 20.11.2020 року №11/1 Про утворення виконавчого комітету Каховської міської ради VIII скликання був затверджений на посаду керуючого справами виконавчого комітету Каховської міської ради на строк повноважень Каховської міської ради VIII скликання.

Статтею 10 Закону №2493-III визначено, зокрема, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости здійснюється шляхом затвердження відповідною радою.

Тобто, посада керуючого справами виконавчого комітету міської ради є виборною та належить до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, призначення на яку здійснюється шляхом затвердження радою, а не укладенням трудового договору, як із найманим працівником.

З аналізу положень статті 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану убачається, що Закон надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

Водночас таке право не є абсолютним. Призупинення дії трудового договору не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Постановою Верховної Ради України Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану визначено, що: у період воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування:

1) начальники Хрестівської сільської та Каховської міської військових адміністрацій Каховського району, Долматівської, Чулаківської сільських та Голопристанської міської військової адміністрації Скадовського району Херсонської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України Про правовий режим воєнного стану, здійснюють повноваження відповідних сільських, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, міських голів; можуть затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідних сільських, міських рад (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду);

2) апарати Долматівської, Хрестівської, Чулаківської сільських, Голопристанської, Каховської міських рад та їх виконавчих комітетів, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 часини другої статті 10 Закону України Про правовий режим воєнного стану), комунальні підприємства, установи та організації відповідних територіальних громад підпорядковуються начальникам відповідних військових адміністрацій населених пунктів у Каховському та Скадовському районах Херсонської області.

Так, у вищевказаній постанові закріплено, що на період дії правового режиму воєнного стану, повноваження Каховської міської ради та Виконавчого комітету Каховської міської ради здійснює начальник Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області.

В мотивувальній? частині оскаржуваного Розпорядження наведено: у зв`язку із зброи?ною агресією росіи?ськоі? федераціі? проти Украйни, через абсолютну неможливість забезпечення роботою працівників виконавчих органів ради, які перебувають на тимчасово окупованіи? території? Каховської? міської? територіальної? громади та в близькості до зони бои?ових діи?, наявність загрози для і?х життя та здоров`я, внаслідок чого роботодавець не може гарантувати безпеку останніх, неможливість виконання працівниками, що перебувають на тимчасово окупованих територіях, функціи? і обов`язків, передбачених трудовими договорами, відсутність можливості переведення працівників на іншу роботу та виконання ними обов`язків дистанціи?но, за ініціативою роботодавця на виконання пункту 3 доручення начальника Херсонськоі? обласної? віи?ськовоі? адміністраціі? від 28 травня 2024 року за No41-д.

Проте, як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, позивач прямо виключений із кола працівників, до яких може бути застосована процедура призупинення дії трудового договору, незалежно від складнощів, зумовлених безпековою ситуацією, окупацією території чи неможливістю виконання функціоналу.

Тобто, з огляду на виборний характер посади, яку обіймає позивач, та її статус як посади посадової особи місцевого самоврядування, у роботодавця відсутні законні підстави для призупинення дії трудового договору, навіть з урахуванням дії воєнного стану та перебування території громади в тимчасовій окупації.

Більш того, з 24 лютого 2022 року по дату подання позовноі? заяви вся територія Каховськоі? міськоі? територіальноі? громади (в т.ч. місто Каховка) є територією Украі?ни, яка тимчасово окупована росіи?ською федерацією.

Судом встановлено, що з оголошення воєнного стану на підставі Указу Президента Украі?ни, тобто з 24 лютого 2022 року та по 03 червня 2024 року (до дня призупинення діі? трудового договору) позивач здіи?снював виконання своі?х функціональних обов`язків наступним чином:

- з 24 лютого 2022 року по 05 квітня 2022 року позивач здіи?снював повноваження за посадою у звичаи?ному режимі (більшість часу в дистанціи?ному режимі з огляду на безпекову ситуацію в місті Каховка);

- з 06 квітня 2022 року по 31 травня 2024 року позивачу оголошено простіи?, не з вини працівника, до стабілізаціі? ситуаціі? в Украі?ні та припинення обставин, що викликали простіи?, з урахуванням відповідних рішень органів державноі? влади щодо припинення (скасування) воєнного стану. Простіи? оголошено на підставі розпорядження міського голови від 06 квітня 2022 року за № 79-к;

- з 01 червня 2024 року по 02 червня 2024 року позивачу повторно оголошено простіи?, не з вини працівника, визначено оплату праці під час простою з розрахунку 2/3 посадового окладу з виплатою після відновлення виконання своі?х обов`язків на підконтрольніи? Уряду Украі?ни територіі?. Простіи? оголошено на підставі розпорядженням начальника Каховськоі? міськоі? віи?ськовоі? адміністраціі? від 28 травня 2024 року №107-к;

- з 03 червня 2024 року і до відновлення можливості виконувати посадові (службові) обов`язки (роботу), але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з позивачем призупинено дію трудового договору, як з посадовою особою Каховськоі? міськоі? ради на підставі оскаржуваного Розпорядження.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач не припиняв перебування у трудових правовідносинах і не відмовлявся від виконання службових обов`язків, перебуваючи у періоді простою з незалежних від нього причин.

Так, простої були оголошені відповідно до трудового законодавства та підтверджуються розпорядженнями від 06.04.2022 №79-к та від 28.05.2024 №107-к.

Лише з 03.06.2024 року на підставі оспорюваного розпорядження було призупинено дію трудового договору.

Вищевикладене також знайшло підтвердження у висновках Південного міжрегіонального управління Держпраці, яке у відповіді від 27.08.2024 року №ПД/3.2/778-ЗВ-24 прямо вказало на порушення частини першої статті 13 Закону №2136-IX та наголосило на неприпустимості застосування призупинення трудового договору до посадових осіб, які обіймають виборні посади.

Крім того, орган Держпраці звернувся до Каховської міської військової адміністрації з листом щодо вжиття заходів щодо усунення порушення трудового законодавства та приведення и?ого у відповідність до вимог чинного законодавства про працю, відповідь на якии? станом на 27.08.2024 року не отримано.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що розпорядження начальника Каховської міської військової адміністрації від 28.05.2024 року №107-к суперечить положенням чинного законодавства, видане з перевищенням повноважень та порушує трудові права позивача, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів наголошує, що оскільки суд дійшов висновку, що підстав для застосування статті 13 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану немає, то й не підлягає застосуванню частина четверта цієї статті про те, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, У КЗпП України відсутня норма права, яка б у даній ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника.

Призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону № 2136-ІХ хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень Кодексу законів про працю України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

У зв`язку з цим, у разі визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, у працівника фактично наявний вимушений прогул, викликаний протиправними діями роботодавця.

Водночас частиною шостою статті 7 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Особливістю призупинення дії трудового договору є вимушена необхідність тимчасово не виконувати роботу протягом періоду, який роботодавцем не оплачується та тривалість якого може бути значною. Зазначене, за своєю правовою природою, є фактичне відсторонення від роботи (позбавлення права виконувати роботу за плату) та вимушений прогул.

Оплата вимушеного прогулу в установлених статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю.

Судом встановлено, що у період, коли дія трудового договору була призупинена, позивач не отримував заробітної плати.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, з метою відновлення порушених трудових прав позивача, суд вважає за необхідне, за аналогією закону, застосувати до спірних правовідносин, що склалися між сторонами, положення ст.235 КЗпП України, відповідно до якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, установивши незаконність розпорядження, суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов`язок відшкодувати йому середню заробітну плату за час його перебування у вимушеному прогулі.

Такий висновок суду узгоджується з висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 червня 2023 року в справі №149/1089/22 та від 31 січня 2024 року в справі №161/8196/22.

Вказане спростовує посилання апелянта на те, що оплата простою згідно розпорядження начальника Каховської МВА №79-к від 13.05.2024 «Про зміну діючих умов оплати часу простою працівників виконавчих органів ради під час дії воєнного стану» (додається), яка була незмінною та становила 2/3 від посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років.

Так, згідно ст.27 Закону України Про оплату праці середній заробіток працівника визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (далі Порядок), і який передбачає, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи наведені норми Порядку №100, для розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основу слід брати останні два місяці роботи.

Як вбачається з довідки начальника Виконавчого комітету Каховської міської ради від 25.10.2024 року № 113-вих-24, а також довідки за формою ОК-5, заробітна плата позивача за два місяці, що передували звільненню, складає: квітень 2024 року - 15120,00 грн; травень 2024 року - 17818,84 грн.

Таким чином, розмір середньоденного грошового забезпечення становить 731,97 грн ((15120,00 грн + 17818,84 грн = 32938,84 грн) : 45 днів (квітень 2024 року - 22 днів, травень 2024 року - 23 дні)).

Період вимушеного прогулу з 03.06.2024 року по 30.05.2025 року (день ухвалення судового рішення) складає 260 робочих днів (робочі днів в 2024 році: в червні 20, в липні - 23, в серпні 22, у вересні-21, в жовтні -23, в листопаді - 21, в грудні - 22; робочі днів в 2025 році: в січні- 23, в лютому - 20, в березні - 21, в квітні - 22, в травні (до дня винесення рішення) 22).

Сума заробітної плати за час вимушеного прогулу становить 190312,20 грн (731,97 грн х 260 днів = 190312,20 грн).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Виконавчого комітету Каховської міської ради на користь позивача, складає 190 312,20 грн.

Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за приписами частини 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 7 ст.139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Так, на підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у загальному розмірі 9000 грн у зв`язку з розглядом справи представником надано договір про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року № 21-09/2024, акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 23.09.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024; акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 20.12.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024;.

Згідно 5.1.-5.4 договору про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року № 21-09/2024, правничу допомогу, яка надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної у акті прийому-передачі робіт (надання послуг), яка зазначається у акті. Вартість правничої допомоги за одну годину роботи становить 500,00грн. Вартість правничої допомоги, також, може визначатись у фіксованому розмірі.

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з моменту отримання клієнтом акту прийому-передачі робіт (надання послуг), якщо інший строк оплати не погоджено сторонами в акті-приймання передачі робіт (наданих послуг).

При розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в п.5.1. даного договору, враховується час, витрачений адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката встановлюється з урахуванням складністю справи, її тривалістю та виконаних робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для клієнта, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію клієнта або публічним інтересом до справи. Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, визначається за домовленістю сторін, виходячи з досвіду адвокатів та інших співробітників, їх кваліфікації, персонального попиту на допомогу.

За результатами надання правничої допомоги складається акт прийому-передачі робіт (надання послуг), що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом правничої допомоги і її вартість (гонорар). Акт надсилається клієнту адвокатом поштою або вручається особисто під підпис, а якщо клієнт є юридичною особою, - відповідній уповноваженій особі.

Згідно акту прийому-передачі робіт (надання послуг) від 23.09.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024, адвокатом Чиркіною Л.Ю. 22.09.2024 року з 09.00 до 17.00 та 23.09.2024 року з 09.00 до 11.00 виконано роботи по складенню позовної заяви про визнання протиправним та скасування розпорядження про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору та стягнення середнього заробітку на суму 5000,00грн (10 годин х 500,00грн).

Згідно акту прийому-передачі робіт (надання послуг) від 20.12.2024 року за договором про надання правничої допомоги від 21.09.2024 року за № 21-09/2024, адвокатом Чиркіною Л.Ю. 09.10.2024 року з 17.00 до 19.00, 21.11.2024 року з 16.00 до 18.00, 22.11.2024 року з 09.00 до 11.00, 25.11.2024 року з 10.00 до 12.00 виконано роботи по складенню: заяви про поновлення процесуального строку від 10 жовтня 2024 року №10-10/2024-1; відповіді на відзив від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024- 1; клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024-2; заяви про зміну предмету позову від 25 листопада 2024 року № 25-11/2024-3; заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 26 листопада 2024 року №26-11/2024- 1; заяви про збільшення позовних вимог в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу від 19 грудня 2024 року №19-12/2024-2, на суму 4000,00грн (8 годин х 500,00грн).

Водночас, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане у суду апеляційної інстанції наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корегулюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

В свою чергу, колегія суддів визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що розмір судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, визначений судом 1-ї інстанції у сумі 9000 гривень є співмірним.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький