Справа № 686/20623/15-а
Суддя: Павловська А. А.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/686/15/25
24 листопада 2025 року Хмельницький міськрайонний суд в складі судді Павловської А.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення та накладення штрафу за невиконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області) про визнання рішень, дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -
25.03.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вище зазначеною заявою в порядку ст. ст. 381-1, 382 КАС України, в якій просила:
20 липня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (надалі по тексту УПФ, відповідач), було прийнято розпорядження №194791, яким зімітовано призначення/перерахунок пенсії позивачці за віком. Відповідачем, з ознаками кримінальних правопорушень, при прийнятті згаданого розпорядження було допущено низку нових порушень норм пенсійного законодавства та її прав, тому вона оскаржила це розпорядження до суду позовом, справа №686/3743/17.
15 січня 2020 року у справі №686/3743/17 за її апеляційною скаргою Сьомий апеляційний адміністративний суд (7ААС) постановив: «Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 травня 2019 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання рішень, дій і бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Визнати незаконним і скасувати розпорядження Управління Пенсійного фонду у м. Хмельницькому від 20.07.2016. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повторно видати розпорядження відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" про обчислення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком. В задоволенні решти позовних вимог відмовити».
Мотивуючи підстави скасування рішення суду першої інстанції та розпорядження УПФ від 20.07.2016 р., колегія апеляційного суду зазначила, що відповідачем не доведено факту застосування всіх складових формули наведеної у ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV, та здійснення перерахунку пенсії позивача саме в розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта зарплати та невиплати різниці між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком за періоди з 12.04.2004 р. по 30.06.2015 р. та з з 01.07.2015 р. по 30.09.2017 р., після подання заяви від 12.07.2015 р. Судова колегія в ході розгляду справи також не отримала належних обґрунтувань в підтвердження правомірності застосування Пенсійним органом при обчисленні середньої заробітної плати позивача для обчислення її пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за періоди з 12.04.2004 р. по 31.12.2007 р. та з 01.07.2015 р. по 30.04.2012 р. Зокрема, незрозумілим є факт наявності у таблицях, складених відповідачем, після перерахунку пенсії позивача при однаковій складовій розрахунку (середньої заробітної плати по державі) різниці сум доплати за різні місяці, при тому, що останні можуть змінюватись лише при певних умовах.
- у ньому мають бути зазначені усі складові формули ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вихідні дані до і після перерахунку, алгоритм такого перерахунку;
- здійснення перерахунку пенсії має бути проведене у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати (ІКЗ);
- у розпорядженні має бути зазначена різниця між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком до перерахунку;
- у розпорядженні має бути врахований та обґрунтований правомірний показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні.
У постанові від 15.01.2020 у справі №686/3743/17 суд вказав, що законне розпорядження, на підставі якого проводиться перерахунок пенсії це документ (не таблиця, не роздруківка із програми Пенсійного фонду, а саме документ), у якому б покроково наводилися усі вихідні дані і алгоритми визначення величини, яка і є метою проведення кінцевого розрахунку. Величиною, яка виступає метою проведеного розрахунку, є належним чином визначена різниця (доплата) пенсії після проведеного призначення/перерахунку.
Попри правові висновки згаданої постанови від 15.01.2020 р., ГУПФУ було видане нове розпорядження №194791 від 27.02.2020 р., яке було аналогічним, як і скасоване судом у справі № 686/3743/17 розпорядження ПФУ від 20.07.2016 року.
У серпні 2020 року позивачка звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду (ХОАС) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (справа № 560/4755/20) та просила:
«1. Визнати рішення, бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України, у Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк Ольги Сергіївни протиправними щодо:
1.1. ненадсилання мені розпорядження ГУ ПФУ від 27.02.2020 р.;
1.2. ігнорування вимог до змісту і форми індивідуального розпорядчого документа при винесенні розпорядження від 27.02.2020 р., що передбачені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 р. та вимог Національного стандарту України Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації.
1.3. зазначення дати 12.04.2004 р., зворотної у часі, введення даних про мій заробіток за Витягом від 03.07.2015 року у формат програмного продукту, що названий ГУ ПФУ «Розрахунок №1» (замість назви «Розпорядження», за яким визначено індивідуальний коефіцієнт моєї зарплати і середня зарплата для обчислення пенсії за віком, що використані при винесенні розпорядження ГУПФУ від 27 лютого 2020 р.
3. Скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 27.02.2020 р.
- з обов`язковим зазначенням дійсної дати введення нових дійсних даних про мій заробіток за витягом від 03.07.2015 р. у розрахунку-розпорядженні індивідуального коефіцієнта моєї зарплати (ІКЗ) і мого середнього заробітку для обчислення пенсії за віком, ч. 2 ст. 40, Закону № 1058-IV, виходячи із дати подання заяви від 12.07.2015 р. про перерахунок з витягом від 03.07.2015 р. до УПФ про перерахунок пенсії;
- з обов`язковим наведенням у розпорядженні розрахунку усіх вихідних даних до і після перерахунку пенсії за віком згідно з формулою ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», також з наведенням визначених сум пенсії за віком до і після перерахунку та сум доплат до раніше виплаченої пенсії за віком як різниці між пенсією за віком після перерахунку і до перерахунку у розрізі місяців за минулий період: з 12.04.2004 р. по 30.06.2015 р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік - 1 197,91 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, а за майбутній період: з 01.07.2015 р. по 30.09.2017 р., після подання мною заяви до УПФУ у м. Хмельницькому від 12.07.2015 р.,
- за показником середньої заробітної плати працівників за 2012-2014 рік - 2 960,62 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії».
5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області відшкодувати мені моральну шкоду у розмірі 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) гривень згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяну протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю, грубими порушеннями моїх прав на безумовне виконання рішення суду.
У разі задоволення позову прошу суд відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього рішення».
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду № 560/4755/20 від 03.11.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022, відмовлено в задоволенні позову.

Постановою від 06.08.2024 р. у справі № 560/4755/20 Касаційний суд вирішив касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково: рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року скасувати., закрити провадження у справі № 560/4755/20.

Мотивування з постанови ВС від 06.08.2024: «Касаційна скарга мотивована тим, що постановою від 15 січня 2020 року Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №686/3743/17 уже скасував розпорядження від 20 липня 2016 року, аналогічне прийнятому відповідачем розпорядженню від 27 лютого 2020 року. При цьому, скасовуючи розпорядження від 20 липня 2016 року Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 15 січня 2020 року чітко вказав, яким вимогам повинно відповідати законне розпорядження відповідача про перерахунок пенсії: у ньому мають бути зазначені усі складові формули статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вихідні дані до і після перерахунку, алгоритм такого перерахунку; здійснення перерахунку пенсії має бути проведене у розрізі місяців і років до і після збільшення індивідуального коефіцієнта заробітної плати; у розпорядженні має бути зазначена різниця між розрахованим розміром новопризначеної пенсії за віком і фактично отриманою пенсією за віком до подання заяви про перерахунок; у розпорядженні має бути врахований та обґрунтований правомірний показник середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні.

ОСОБА_1 зауважила, що у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17 суд вказав критерії законного розпорядження, на підставі якого проводиться перерахунок пенсії. Це документ (не таблиця, не роздруківка із програми Пенсійного фонду, а саме документ), у якому б покроково наводилися усі вихідні дані і алгоритми визначення величини, яка і є метою проведення кінцевого розрахунку. Величиною, яка виступає метою проведеного розрахунку є не що інше як належним чином визначена різниця (доплата) пенсії після проведеного перерахунку.

Наголошує, що на зазначені вище висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №686/3743/17 вона посилалася у позові у цій справі, адже 27 лютого 2020 року ГУ ПФУ у Хмельницькій області прийняло точно таке ж розпорядження, яке в межах розгляду справи №686/3743/17 визнано незаконним і скасовано апеляційним судом.

Зазначає, що в справі № 686/3743/17 розпорядження визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню, а у справі, яка розглядається за тих самих обставин уже визнається законним, чим грубо порушується принцип правової визначеності. З огляду на зазначене, розпорядження від 27 лютого 2020 року не може визнаватись законним і залишатися чинним.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що із змісту наведених у позовній заяві доводів убачається, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме у справі № 686/3743/17. Фактично позивачка не згодна із діями, бездіяльністю та рішенням відповідача від 27 лютого 2020 року щодо виконання судового рішення у справі № 686/3743/17. ОСОБА_1 наголошує, що оскаржуване рішення відповідача від 27 лютого 2020 року прийнято всупереч висновкам та мотивам, викладених у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у справі № 686/3743/17. У зв`язку із чим і звернулася до суду з цим позовом»;

«За приписами частини п`ятої статті 383 КАС України розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання. Відповідно до частини шостої статті 383 КАС України за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на зазначене, колегія суддів КАС ВС доходить висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивачки стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження».

Позивачка стверджує, що виконання рішення Вінницького ААС (нині -7ААС) від 01.06.2016 № 686/20623/15-а має бути здійснено з урахуванням рішення 7ААС у справі №686/3743/17. Однак начальник ГУ ПФУ (нині в.о. обов`язки ОСОБА_2 ), діючи усвідомлено протиправно, проігнорувала, що індивідуальний розпорядчий документ має містити вихідні дані, предмет розрахунку і сам розрахунок виключно у випадку з цим рішенням суду доплати основного розміру пенсії за віком у зв`язку зі збільшеним ІКЗ і середнього заробітку за минулі періоди на підставі призначеного розміру пенсії за віком і на майбутній станом на час призначення, яке досі не відбулося.

Звертає увагу на протиправність зазначення дати 12.04.2004, зворотної у часі, введення нових даних про її заробіток за Витягом від 03.07.2015 у формат програмного продукту, що названий ГУ ПФУ «Розрахунок №1» (замість назви «розпорядження», за яким визначені індивідуальний коефіцієнт її зарплати і середня зарплата для обчислення пенсії за віком, що використані при винесенні розпорядження ГУПФУ від 27 лютого 2020 р. Натомість дата введення нових збільшених даних про її заробіток має бути тією датою, коли буде виконано рішення суду №686/20623/15-а шляхом винесення рішення УПФ, що відповідатиме вимогам постанови апеляційного суду від 15.01.2020 №686/3743/17.

Зазначає, що підлягало визначенню нового збільшеного коефіцієнта зарплати згідно з типовою формою такого розрахунку, що має офіційну назву розпорядження про обчислення індивідуального коефіцієнта зарплати (ІКЗ) і середнього заробітку для обчислення пенсії за віком за ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Саме таке розпорядження обов`язково має виконуватися у програмному цифровому форматі і має містити колонки за кожен місяць, починаючи з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. та липень-серпень 2000 р. (період, обраний позивачкою для обчислення зарплати при призначенні пенсії): - заробіток згідно з відомостями про мою зарплату, що наведений у Витягу від 03.07.2015 р.; - заробіток з обмеженням (5,6 середніх зарплат в Україні до 30.06.1998 р. і 1000 грн. - з 01.07.1998 р. до 28.02.2001 р. - індивідуальні коефіцієнт зарплати за кожен місяць; - середня заробітна плата в цілому по Україні.

У цьому ж електронному форматі розпорядженні УПФУ після підсумку суми місячних індивідуальних коефіцієнтів наводиться сума коефіцієнтів у межах оптимізації (період з 01.07.1995 по 31.08.2000) та наводиться розрахунок, власне, індивідуального коефіцієнта зарплати (ІКЗ) шляхом ділення цієї суми на кількість місяців, що обрані у межах оптимізації (62 місяців).

У такому розпорядженні, у випадку виконання його у програмному форматі із зазначенням дати введення зміненого збільшеного заробітку автоматично видається програмою розрахунок її заробітної плати за формулою ч. 2 ст. 40 Закону на підставі нового індивідуального коефіцієнта заробітної плати (ІКЗ) станом НА ДАТУ ВИНЕСЕННЯ ЦЬОГО РОЗПОРЯДЖЕННЯ/РІШЕННЯ на виконання рішення 20623/686/15-а. А нижче наведеного табличного формату визначення ІКЗ, в автоматичному режимі цифрової програми визначається і заноситься також автоматично (рядком під таблицею) середня зарплата по галузях економіки, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ станом на дату винесення такого розпорядження, помножена на ІКЗ позивачки. Результатом має бути середній заробіток позивачки для обчислення пенсії. Далі ця визначена зарплата (автоматично визначена для застосування, як наслідок зазначеної дати введення зарплати) є складовою формули за ч. 1 ст. 27 Закону №1058-ІV обчислення основного розміру пенсії за віком. Саме норма ч. 2 ст. 40 закладена у означену цифрову програму і така програма УНЕМОЖЛИВЛЮЄ завідомо протиправні маніпулювання ГУ ПФУ з використання шляхом позапрограмного введення середньої зарплати по державі за минулі періоди, яка ні за конкретною нормою ч. 2 ст. 40 Закону, ні за загальними підходами, виходячи із конституційних принципів і загальних засад права, ст. 58 Конституції, НЕ МОЖЕ ЗАСТОСОВУВАТИСЬ, позаяк апріорі у програмному форматі підлягає застосуванню лише ДІЮЧИЙ середній заробіток по державі за нормою ч. 2 ст. 40 Закону - на дату призначення (перерахунку) пенсії за віком за новим збільшеним заробітком позивачки. Наведене підтверджує, що рішення апеляційного суду у справі №686/20623/15-а, з урахуванням сформульованих судом вимог до розпорядження у справі №686/3743/17, за завідомо протиправними діями і бездіяльністю цим органом досі не виконано.

Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області має обов`язок прийняти розпорядження/рішення згідно з вимогами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 р. у справі №686/3743/17 при виконанні постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 р. №686/20623/15-а, забезпечити повну викладку алгоритму призначення/ перерахування - з обов`язковим наведенням у розпорядженні розрахунку усіх вихідних даних до і після перерахунку пенсії за віком згідно з формулою ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 27 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та сум доплат до раніше виплаченої пенсії за віком як різниці між пенсією за віком після перерахунку і до перерахунку у розрізі місяців з 12.04.2004 р., із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, яка враховується для обчислення пенсії станом на час призначення/перерахунку, забезпечивши дотримання вимог ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 40, ч. 1 ст. 27, ст. 44 Закону 1058-IV. Означені обґрунтування наведено у постанові Вінницького ААС від 15.01.2020 р., № 686/3743/17 та схвалено у постанові ВС від 06.08.2024 р., № 560/4755/20.

Наголошує, що призначення/перерахування за рішенням № 686/20623/15-а, з урахуванням рішення у справі № 686/3743/17 торкається лише нового обчислення пенсії за віком, а не пенсійної виплати в цілому. Застосувавши середню заробітну плату по державі за минулі періоди, саме на відповідача покладено обов`язок із посиланнями на норми чинного законодавства довести законність та правомірність своїх дій. Такого обґрунтування ГУ ПФУ нема і апріорі не може бути.

Так, УПФ визначило ІКЗ і середній заробіток для обчислення пенсії не в цифровому форматі, а вручну, без дати занесення нових даних про заробіток,не урахувало заробіток за липень - серпень 2000 р. (попри рішення суду №686/20623/15-а). Відповідач вдався начебто до перерахунку пенсії за віком з доплатами за допомогою, як вони стверджують, програмного комплексу АСОПД/КОМТЕХ. Але перерахунок у такий непрозорий спосіб є завідомо протиправним і не може здійснюватись на виконання рішення суду, адже цей програмний комплекс не передбачає алгоритму перерахування на виконання конкретного рішення суду. У розрахунку як нормативному документі індивідуальної дії мають бути зазначені усі вихідні дані формули пенсії за віком до перерахунку і після перерахунку, бо лише таким чином можна прослідкувати правомірність розрахунку, а також законність різниці доплати, як кінцевої мети перерахунку.

Відзначає також, що у довідці відповідача від 19.08.2016 розмір доплати при застосуванні підвищеного індивідуального коефіцієнта заробітної плати містить від`ємне значення у низці місяців, суми доплати змінюються (тобто, збільшуються/зменшуються) при незмінних показниках складової - середнього заробітку, наведено індексацію, що узагалі не має стосунку до перерахування (нового призначення) основного розміру пенсії виключно за ч. 2 ст. 40 та ч. 1 ст. 27 Закону №1058-IV. Таким чином, вважає, що УПФ умисно зімітувало перерахунок начебто в електронній програмі усю пенсійну виплату, аби приховати вихідні дані за формулою ст. 27 Закону № 1058-ІV.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (ВПВР УДВС ГТУЮ) Горбатюк Т.В. від 14.07.2016 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 686/20623/15-а, ВП № 51676493, що виданий 08.07.2016.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 560/2519/20 від 11 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою 7ААС від 18 березня 2025 р. ухвалено:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо несвоєчасного надіслання ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2020 № 51676493.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо доведення до відома та надіслання ОСОБА_1 як стягувачу документів виконавчого провадження №51676493 відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" у лютому - квітні 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.04.2020 про закінчення виконавчого провадження №51676493 з примусового виконання виконавчого листа №686/20623/15-а, виданого 08.07.2016 Хмельницьким міськрайонним судом.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Ухвалою 7ААС від 02.08.2022 р. постановлено: В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 01.06.2016 року у справі №686/20623/15-а та накладання штрафу на Відповідача (керівника суб`єкта владних повноважень - Начальника ГУ ПФУ у Хмельницькій області) з визначенням нового строку для подання звіту - відмовити. Цей суд мотивував відмову так: «При цьому, представник Відповідача, заперечуючи щодо задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.57-58,т.3), до свого відзиву, додав копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №51676493 від 09.04.2020 року (а.с.59, т.3) у зв"язку з повним виконанням судового рішення від 01 червня 2016 року у справі №686/20623/15-а. Як з"ясовано судом, зазначена постанова позивачем, на час звернення з заявою - не оскаржена. На час розгляду судом заяви, постанова від 09.04.2020 року є оскарженою, розгляд справи триває (зупинено провадження у справі №560/2519/20), тому, зазначена постанова залишається чинною. Отже, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів зазначає, що вимоги позивачки щодо встановлення судового контролю не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено виконання відповідачем постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у цій справі, а доцільність встановлення судового контролю у порядку ст.382 КАС України наявна лише стосовно судових рішень, які на час подання заяви не виконанні. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що НА СЬОГОДНІ правові підстави для задоволення заяви позивача та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України - відсутні. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не приймалось, відтак вимога про накладення штрафу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту може бути прийнято лише за вказаних обставин. З урахуванням вищевикладеного колегія суддів, не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 і в частині накладення штрафу за невиконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, оскільки така вимога, по суті є похідною від попередньої вимоги (встановлення судового контроля) в задоволенні якої відмовлено».

Позивачка раніше зверталася до суду з питання встановлення судового контролю за виконанням відповідного судового рішення, однак лише після скасування постанови д/в від 09.04.2020 р. про закінчення виконавчого провадження рішенням ХОАС від 11.12.2024 р., справа № 560/2519/20, залишеним без змін постановою 7ААС від 18 березня 2025 р., наразі усунено перешкоди, що були створені д/в для звернення у порядку судового контролю, стст. 383, 382. Подає цю заяву у межах 10-ти денного строку після 18.03.2025 р. Таким чином, вважає, що не пропустила процесуального строку для звернення з цієї заявою. Водночас, якщо суд вважає інакше, - з огляду на вищенаведене, заявляє клопотання поновити строк для звернення з цією заявою.

Остаточно по суті заяви просить зобов`язати в.о.начальника Головного управління ПФУ у Хмельницькій області Квятківську Марію Францівну подати у строк 10 днів після набрання ухвалою законної сили звіт про виконання судового рішення від 01 червня 2016 р. у справі № 686/20623/15-а, з урахуванням вимог постанови Сьомого ААС від 15.01.2020 року та висновків постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.08.2024р. у справі №560/4755/20, а за наслідками розгляду звіту про виконання рішення суду у справі № 686/20623/15-а або в разі неподання такого звіту накласти на керівника суб`єкта владних повноважень в.о. начальника Головного управління ПФУ у Хмельницькій області ОСОБА_2 штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з якої половину суми штрафу стягнути на мою користь, іншу половина - до Державного бюджету України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив в якому зазначило, що проти вимог заяви заперечує, зазначаючи, що на виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у даній справі, розпорядженням начальника управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому №194791 від 20.07.2016 проведено перерахунок заявниці пенсії за віком з 12.04.2004 з урахуванням сплачених сум за минулі місяці, на підставі дійсних даних про її заробіток згідно з витягом від 03.07.2015 №11 з помісячних розрахунково-платіжних відомостей про її заробіток за календарними місяцями роботи у Хмельницькому обласному дочірньому підприємстві Державної акціонерної компанії "Хліб України" з 01.07.1995 по 31.07.2001 за усіма складовими нарахувань цих відомостей, з яких сплачено страхові внески (збори) на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що враховується для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Доплату по перерахунку пенсії за період з 12.04.2004 по 30.09.2007 в розмірі 652,35 грн. заявниці виплачено в березні 2020 року.

Стверджує, що таким чином постанова виконана в повному обсязі.

Зазначає водночас, що наразі на виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 51676493 щодо виконання виконавчого листа № 686/20623/15-а, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 08.07.2016, виконавче провадженні відкрите та триває, отже неможливо стверджувати, що примусове виконання рішення не дасть очікуваних результатів, а відтак що наявні підстави для встановлення судового контролю за виконанням відповідного рішення.

Крім цього, відповідач зазначає, що постанову про відновлення виконавчого провадження №51676493 державним виконавцем винесено 31.03.2025, а з заявою про з посиланнями на ст. 382 КАС України ОСОБА_1 звернулась 25.03.2025, відтак заявник пропустила строк звернення із заявою про визнання протиправним рішення (у порядку ст.382 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити частково з таких мотивів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи випливає, що рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 не виконане, виконавче провадження з його примусового виконання № 51676493 на час розгляду заяви відкрите, що підтверджується також інформацією про зазначене виконавче провадження, сформованою у Автоматизованій системі виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, закон наразі передбачає повноваження суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як під час ухвалення такого рішення, так і після його ухвалення.

Крім того, зазначена стаття не визначає строку подання відповідної заяви (передбаченої саме частиною першою ст. 382 КАС України), відтак доводи відповідача про його пропуск позивачкою не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Позивачка подала до Хмельницького міськрайонного осуду клопотання про розгляд справи за її участі в судовому засіданні. Суд не вбачає підстав переходити від письмового провадження до відкритого судового розгляду, оскільки матеріали справи містять детальні письмово викладені позиції сторін із зазначенням доказів відповідних пояснень та заперечень, такі письмові докази містяться у справі, водночас задоволення клопотання про призначення справи до розгляду в судовому засіданні невиправдано подовжило б строки розгляду заяви, що суперечило б меті своєчасного захисту порушених прав та законних інтересів у зазначеній справі. За таких обставин вирішення заяви лежить у площині дослідження та оцінки виключно письмових доказів. Отже, клопотання позивачки про розгляд її заяви в судовому засіданні до задоволення не підлягає.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Беручи до уваги, що відповідач допускає зловживання, стверджуючи у своєму відзиві на заяву позивачки одночасно і про те, що рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 повністю виконано Управлінням, і про те, що наявність відкритого виконавчого провадження не виключає можливості повного виконання в ході вжитих в його межах державним виконавцем заходів.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити заяву в частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд вважає достатнім для підготовки такого звіту строку тривалістю один місяць.

В решті вимог - про накладення штрафу за наслідками розгляду звіту чи в результаті його неподання заява до задоволення не підлягає як передчасна, адже за ч. 3 ст. 382-3 КАС України лише у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту (який наразі ще не подано і не розглянуто) суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, суд

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області строк тривалістю один місяць з дня отримання ухвали суду для надання звіту про виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 у справі № 686/20623/15-а.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала в частині відмови в задоволенні вимог заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. В решті ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: