Справа № 400/4586/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4586/25

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 11.09.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ-Н» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ-Н» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУДПС) звернулось до суду з адміністративним позовом до ТОВ «КОНТРАКТ-Н» (далі ТОВ) та просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 815395,02 грн з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, на користь держави в рахунок погашення податкового боргу з:

- адміністративних штрафів та інших санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 390000,00 грн;

- штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 425395,02 гривні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі податкових повідомлень-рішень (далі ППР) від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707 у відповідача виник податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій, а також із штрафних санкцій в загальному розмірі 815395,02 гривні. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатив.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі акта перевірки від 29.11.2021 №8702/14/29/07/38623109 ГУДПС прийняло ППР:

від 22.12.2021 №707 (форма С) про застосування до відповідача штрафних за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 425395,02 грн;

від 22.12.2021 №707 (форма ПС) про застосування до відповідача адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 250000,00 грн;

від 22.12.2021 №707 (форма ПС) про застосування до відповідача адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 140000,00 гривень.

Вищенаведені ППР відповідач отримав 23.12.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (форма №119) до поштового відправлення №157.

12.01.2022 відповідач подав до Державної податкової служби України скаргу на ППР від 22.12.2021 №707 (форма С), від 22.12.2021 №707 (форма ПС) і від 22.12.2021 №707 (форма ПС), за результатами розгляду якої контролюючий орган прийняв рішення від 08.09.2022 №10615/6/99-00-06-03-02-06 про залишення оскаржуваних ППР без змін, а скарги без задоволення.

В подальшому, позивач надіслав відповідачу податкову вимогу від 10.07.2024 №0-1429 (форма Ю) на суму 190157,92 грн.

Вказану вимогу відповідач не отримав у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується довідкою про причини повернення/досилання (ф. 20) від 05.09.2024 до поштового відправлення №988.

Згідно розрахунку та витягу з інтегрованої картки ТОВ, податковим органом обліковується податковий борг відповідача на суму 815395,02 грн.

З метою стягнення з відповідача вказаного податкового боргу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції виходив з того, що спірний податковий борг є узгодженим, а отже наявні підстави для стягнення податкового боргу.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою статті 55 Конституції України закріплено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України (далі ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Приписами пп.14.1.175, п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання;

Згідно положень пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Відповідно до п.36.1, п.36.2, п.36.3 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Приписами п.59.1, п.59.3 ст.59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Згідно п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень п.95.1, п.95.2, п.95.3 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Також, відповідно до п.42.1, 42.2 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Таким чином, приписами ПК України визначено, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.

Відповідно до п.6, 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 року №610, податкова вимога надсилається (вручається) платнику податків у письмовій та/або електронній формі. Податкові вимоги, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та завірені печаткою такого контролюючого органу. Платникам податків, які подають звітність в електронній формі, контролюючі органи можуть надсилати податкові вимоги засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. На вимогу платника податків, який отримав податкову вимогу в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідну податкову вимогу у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту (в письмовій або електронній формі) платника податків.

Податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу. У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Інформація про дату і час надсилання та отримання податкової вимоги через електронний кабінет з ідентифікацією відправника та отримувача зберігається безстроково і може бути отримана через електронний кабінет у вигляді електронного документа, в тому числі у вигляді квитанції у текстовому форматі.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З вищенаведених правових норм вбачається, що законом встановлена певна процедура набуття податковим боргом статусу узгодженого та порядок звернення податковим органом стягнення податкового боргу.

Так, після проведення перевірки податковим органом приймаються ППР, які в подальшому вручаються (направляються) платнику податку. В подальшому, фіскальний орган виставляє податкову вимогу на підставі прийнятих ППР, яка також вручається/направляється боржнику. У разі несплати податкових зобов`язань за вимогою у добровільному порядку, податковий орган має право звернутись до суду з вимогою про стягнення узгодженого податкового боргу.

Як стверджує податковий орган, податковий борг відповідача на загальну суму в 815395,02 гривні виник на підставі ППР від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707.

Також позивач стверджує, що зазначений податковий борг обліковується у інтегрованій картки ТОВ та всупереч вимогам чинного законодавства відповідач вказаний борг не сплачував.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2024 року, майже через 3 роки після прийняття вищевказаних ППР, фіскальний орган виставив відповідачу податкову вимогу від №0-1429 на меншу суму - 190157,92 грн.

Приймаючи оскаржене рішення, суд 1-ї інстанції констатував, що податковий борг відповідача на загальну суму в 815395,02 гривні виник на підставі ППР від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707 та є узгодженим, а податкова вимога від 10.07.2024 №0-1429 (форма Ю) на суму 190157,92 грн є чинною та невідкликаною.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку суми податкового боргу від 10.07.2024 року, податкова вимога від 10.07.2024 №0-1429 (форма Ю) на суму 190157,92 грн була сформована на підставі зобов`язань з екологічного податку та штрафних санкцій на загальну суму 190157,92 грн (а.с.21 зворот).

Водночас, ППР від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707, від 22.12.2021 №707 на загальну суму в 815395,02 гривні винесені фіскальним органом щодо адміністративних штрафів та інших санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів та штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі.

З приписів п.59.5 ст.59 ПК України вбачається, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В даному випадку, сума податкового боргу 815395,02 грн. фактично виникла, за твердженням ГУДПС, до направлення (вручення) ТОВ податкової вимоги від 10.07.2024 №0-1429, на яку посилається позивач як на підставу для звернення до суду з позовом про стягнення боргу.

Разом з тим, матеріали справи не містять податкової вимоги щодо податкових зобов`язань за вищевказаними ППР від 2021 року, а надана вимога стосується інших податкових зобов`язань, які виникли щодо інших порушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що податковим органом не було дотримано передбаченої законом процедури, яка передує зверненню до суду з позовом про стягнення узгодженого податкового боргу, а зворотній висновок суду 1-ї інстанції є помилковим.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання позивача на п.59.5 ст.59 ПК України, оскільки відповідно до вказаних норм податкова вимога не надсилається лише у разі зміни податкового боргу (збільшення, зменшення), яка відбулася за часом після надсилання боржнику податкової вимоги, в той час як в даній справі податковий борг за спірними ППР виник задовго до направлення на адресу ТОВ вимоги від 10.07.2024 року і матеріали справи не містять податкової вимоги, складеної та направленої відповідачу у встановленому порядку на суму 815395,02 грн., що нараховані за результатами перевірки від 29.11.2021 (акт №8702/14/29/07/38623109).

В даній справі колегія суддів не надає оцінки доводам апелянта щодо правомірності проведення перевірки та її результатів, оскільки вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

Питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Відтак, з урахуванням викладених законодавчих приписів дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для її стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі №824/399/17-а, від 24.09.2019 року у справі №825/1109/16, від 18.04.2019 року у справі №813/2092/15.

Щодо клопотання представника апелянта про зупинення провадження у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно п.3 ч.1 статті 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Такою підставою заявником зазначено, що в провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа №400/5882/25, предметом якої є правомірність податкових повідомлень-рішень від 22.12.2021 №707, №707, №707.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що в межах даної справи податковим органом була порушена процедура пред`явлення позовних вимог про стягнення податкового боргу на загальну суму в 815395,02 грн, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі на підставі п.3 ч.1 статті 236 КАС України, а тому вказана заява апелянта не підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ-Н» задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року скасувати.

Прийняти по справі постанову, якою у задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТРАКТ-Н» про стягнення податкового боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький