Справа № 560/18104/25
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 560/18104/25

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб НОМЕР_1 прикордонного загону, які 09 жовтня 2025 року відмовили у перетині державного кордону;

- скасувати рішення про відмову у перетині кордону;

- визнати, що дії відповідача порушили права особи з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Державну прикордонну службу України забезпечити можливість повторного перетину кордону у складі супроводу особи з інвалідністю;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки 5430,55 грн;

- моральну шкоду у розмірі, який визначить суд.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року адміністративну справу №560/18104/25 передано за територіальною підсудністю до Чернівецького окружного адміністративного суду

17 листопада 2025 року відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернівецького окружного адміністративного суду, матеріали адміністративної справи №560/18104/25 передано на розгляд головуючому судді Лелюку О.П.

Розглянувши наявні у справі матеріали, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Розміри ставок судового збору встановлені статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 1 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» установлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Водночас, як вбачається зі змісту поданої заяви, така подана з використанням засобів електронного судочинства.

У зв`язку з цим суд звертає увагу на положення частини третьої статті 4 Закону України №3674-VI, згідно з якими при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028 гривень.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, зміст та характер заявлених вимог немайновий та майновий.

Так, вимоги позивача, які стосуються визнання протиправними дій посадових осіб НОМЕР_1 прикордонного загону щодо відмови позивачу у перетині державного кордону, скасування рішення про перетин державного кордону України, а також вимоги зобов`язального характеру, є немайновими і нерозривно пов`язані між собою.

Отже, сума судового збору за заявлену одну вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн (3028,00 грн*0,4), а з урахуванням коефіцієнта пониження ставки 968,96 грн (1211,20*0,8).

Вимоги ж позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди є вимогами майнового характеру, оскільки такі за своєю природою підлягають вартісній (грошовій) оцінці, а вирішення судом цього спору стосується зобов`язань відповідача, що виражені в грошовому еквіваленті, має очевидний економічний характер, а результат розгляду справи може призвести до зменшення активів відповідача.

Відповідно, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі за заявлені вимоги майнового характеру про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи, що 1 відсоток розміру майнової вимоги про стягнення матеріальної шкоди становить 54,30 грн (5430,55*1/100), що є меншим від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору за дану майнову вимогу у позові становитиме 1211,20 грн, а з урахуванням коефіцієнта пониження ставки 968,96 грн (1211,20*0,8).

Водночас не зазначення позивачем розміру моральної шкоди, яка, на його думку, підлягає стягненню на його користь з відповідача, унеможливлює суд визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті за пред`явлену позовну вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди.

Отже, усупереч наведеному вище, позивачем судовий збір за звернення до суду із даним позовом не сплачений, докази сплати такого збору суду не надано.

Судовий збір повинен бути сплачений на наступні банківські реквізити: отримувач Чернівец.ГУК/Чернівецька ТГ/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); номер рахунку.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що позивач у прохальній частині позову просить суд звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що дана справа має соціальний характер і така пов`язана з вчиненням дій в інтересах особи з інвалідністю ІІ групи.

Вказане суд розцінює як клопотання про звільнення від сплати судового збору та зазначає таке.

Частиною першою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору. Сплата ж судового збору за подання адміністративного позову, в силу положень частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом. Визначення ж майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В частині другій цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З системного аналізу вищенаведених норм убачається, що суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення тягаря несення судових витрат є не обов`язком суду, а повноваженням за певних обставин. При цьому в частині сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе звільнення від тягаря несення цих судових витрат. При цьому стороною повинні бути надані достатні та обґрунтовані докази, що підтверджують скрутний майновий стан особи для настання підстав для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вказаною нормою передбачено право суду зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з урахуванням вимог, встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Водночас суд звертає увагу на те, що позивачем не надано належних доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Позивачем до поданої заяви не надано жодних доказів, які б дійсно підтверджували його скрутне матеріальне становище та відсутність доходу за 2024 рік (зокрема, таким доказом могла бути довідка про доходи позивача з податкового органу).

Про необхідність надання особою довідки податкового органу про її доходи наголошено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 11 листопада 2020 року (справа №9901/77/20), згідно з правовою позицією якого для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» особі необхідно надати довідку з податкового органу про розмір її доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.

Доводи клопотання, якими позивач обґрунтовує необхідність звільнення його від сплати судового збору, суд оцінює критично, адже згідно змісту наведеної вище статті Закону України «Про судовий збір» такі не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Поряд із цим суд зауважує, що згідно із заявленими позовними вимогами фактично предметом оскарження слугує рішення про відмову у перетині державного кордону, яке прийнято безпосередньо по відношенню до позивача, який не є особою з інвалідністю. Натомість позивач помилково розцінює прийняте відносно нього рішення як таке, що призвело до порушення прав його батька.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів клопотання про звільнення від сплати судового збору, а тому таке задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення даної позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом подання документа про сплату судового збору.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк