Справа № 560/8815/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8815/25
РІШЕННЯ

іменем України

21 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області щодо проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 10.02.2025 № 686-П.

2. Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.03.2025 № 00/5280/09-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 470 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем за результатами фактичної перевірки, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в наказі про проведення фактичної перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України ГУ ДПС у Хмельницькій області не зазначено про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення», або реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Отже, ГУ ДПС у Хмельницькій області в наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України не вказало мінімально достатні підстави для проведення перевірки. Крім того вказує, що станом на 12.10.2022 товариство було офіційно зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального, а також зареєстровано відповідний акцизний склад, що підтверджується витягом з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового. Договір поставки нафтопродуктів між ТОВ «ОКТАНОІЛ» та ДП «Дослідне господарство «Пасічна» було укладено того ж дня 12.10.2022, тобто після набуття товариством відповідного статусу платника податку. Таким чином, на думку представника позивача, жодних порушень податкового або іншого законодавства під час укладення договору, передачі товару та оформлення супровідних документів товариством не допущено.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

З 12.08.2025 по 12.09.2025 та з 29.09.2025 по 17.10.2025 включно суддя Блонський В.К. перебував у відпустці.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки позивача слугувала реалізація контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Вважає, що не зазначення в наказі конкретних (фактичних) підстав для проведення перевірки не свідчить про їх відсутність. Суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність фактичних підстав, що стали передумовою для призначення перевірки. Щодо позовних вимог про визнання незаконними дій контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 10.02.2025 №686-П зазначає, що перевіркою встановлено, що ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» в порушення вимог п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України здійснено 13.10.2022 операцію з реалізації палива дизельного (код УКТЗЕД ) в кількості 8348,00 кг (10000 літрів приведених до температури 15оС) загальною вартістю 470000,00 гривень. Однак, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним має до початку здійснення такої діяльності, не пізніше ніж за три робочі дні зареєструватися платником акцизного податку. Зважаючи на викладене, ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» здійснило реалізацію пального із порушенням порядку реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, що передбачений п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що у випадку невідповідності дій податкового органу вимогам закону, сам факт призначення перевірки є суперечливим, оскільки реалізація дискреційних повноважень має відбуватися лише за наявності обґрунтованих, законних підстав, які гарантують правомірність проведених дій. зауважує, що у разі, якщо юридична особа чи фізична особа - підприємець здійснює операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України без обов`язкової реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального, як це передбачено підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, такий платник притягується до відповідальності відповідно до пункту 117.3 статті 117 ПК України. Наголошує, що на момент здійснення операції з реалізації пального товариство вже мало відповідний статус платника акцизного податку, що виключає склад правопорушення, передбаченого п. 117.3 ПК України. А відтак, вважає, що ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» діяло в межах чинного законодавства та мало всі передбачені законом підстави для здійснення господарських операцій із реалізації пального. Просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області згідно з наказом від 10.02.2025 №686-П та на підставі направлень на перевірку від 10.02.2025 №914 та №915, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом пального, проведено фактичну перевірку ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» за адресою: м. Хмельницький, вул. Шевченка, буд. 34, офіс 311.

Перевірка проведена у присутності директора ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» Трачук Яни Олегівни.

За результатами перевірки складено акт від 19.02.2025 №3390/22-01-09-01/44738612.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» в порушення вимог п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України здійснено 13.10.2022 операцію з реалізації палива дизельного (код УКТЗЕД ) в кількості 8348,00 кг (10000 літрів приведених до температури 15оС) загальною вартістю 470000,00 гривень.

Не погодившись з висновками в Акті перевірки товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» подало до Головного управління ДПС у Хмельницькій області заперечення на акт фактичної перевірки від 19.02.2025 №3390/22-01-09-01/44738612 за вих. № 26/02 від 26.02.2025, у яких просило визнати відсутність підстав для застосування до ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» штрафних санкцій, внести відповідні зміни до матеріалів перевірки та не застосовувати до ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» жодних фінансових санкцій.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2025 за №00/5280/09-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 470000 грн, яке направлено платнику засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (штриховий кодовий ідентифікатор №630) та вручено платнику 18.03.2025 року.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України було прийняте рішення від 16.05.2025 № 14132/6/99-00-06-03-01-06, яким було залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.03.2025 № 00/5280/09-01, а скаргу без задоволення.

Позивач, вважаючи спірне рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 82.2.2 пункту 82.2 статті 82 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанови від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23, від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23 у яких сформулював висновки, які мають забезпечити єдиний підхід у правозастосуванні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у взаємозв`язку із статтею 81 ПК України під час розгляду подібних спорів.

Так, у постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 Верховний Суд зазначив, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Отже, у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23 Верховний Суд підтримав усталену у судовій практиці позицію про те, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки: (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері. Така особливість зазначеного підпункту зумовлює обов`язок контролюючого органу у наказі про призначення перевірки поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Такі висновки зазначені у Постанові Верховного Суду від 02.10.2025 у справі 300/2885/24.

Суд враховує ці висновки відповідно до положень частини 2 статті 245 КАС України та звертає увагу на таке.

Перевіряючи питання дотримання контролюючим органом вимог абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, суд виходить з того, що за змістом наказу від 10.02.2025 вбачається, що правовою підставою для призначення фактичної перевірки зазначено пп. 80.2.5 ПК України). У зазначеному Наказі фактичну підставу деталізовано шляхом посилання на здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства підчас провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, тобто має місце конкретизація фактичної підстави.

Таким чином, на переконання суду, обсяг зазначеної у Наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, що свідчить про правомірність призначення фактичної перевірки ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ».

Отже, позовні вимоги в цій частині позову є безпідставними а тому задоволенню не підлягають.

Щодо суті порушення, встановленого за результатами проведеної перевірки.

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.212 ст. 14 ПК України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Відповідно до пп. 212.1.15 ст. 212 розділу VI "Акцизний податок" ПК України, платником податку є особа (у тому числі юридична особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без створення юридичної особи), яка реалізує пальне або спирт етиловий.

Згідно з пп. 212.3.4 ст. 212 ПК України, особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Відповідно до п. 232.1 ст. 232 ПК України, у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних та акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД ведеться окремо облік обсягів пального або спирту етилового, що:

оподатковуються акцизним податком, у тому числі окремо за кожною відмінною ставкою податку;

оподатковуються на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу;

не підлягають оподаткуванню;

звільняються від оподаткування.

Відповідно до п. 117.3 ст. 117 ПК України, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що у разі, якщо юридична особа чи фізична особа - підприємець здійснює операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України без обов`язкової реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального, як це передбачено підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, такий платник притягується до відповідальності відповідно до пункту 117.3 статті 117 ПК України.

Суд зауважує, що склад порушення передбачає, що реєстрація платником акцизного податку з реалізації пального не відбулася на момент здійснення реалізації пального.

Отже, притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання можливе лише у разі здійснення реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Таким чином, якщо платник почав реалізовувати пальне на наступний день після фактичної реєстрації платником акцизного податку (тобто вже після того, як реєстрація відбулася і він отримав відповідний статус), порушення відсутнє, оскільки він діяв як зареєстрований платник податку.

Відповідно до Акта перевірки, податковий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ» вимог підпункту 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України, оскільки реалізація пального була здійснена 13.10.2022, а реєстрація платником акцизного податку проведена лише 12.10.2022.

З огляду на вищенаведені норми податкового законодавства, суд вважає помилковими висновки, зазначені в Акті фактичної перевірки від 19.02.2025 №3390/22-01-09-01/44738612, оскільки на момент здійснення операції з реалізації пального товариство вже мало відповідний статус платника акцизного податку, що виключає склад правопорушення, передбаченого п. 117.3 ПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що жодна норма ПК України не містить обмежень щодо можливості здійснення господарських операцій одразу після реєстрації суб`єкта господарювання платником акцизного податку. Порушення, на яке вказує відповідач, стосується не факту відсутності реєстрації, а строків подання заяви. Вимога підпункту 212.3.4 ПК України щодо подання заяви за три робочі дні до початку реалізації має виключно процедурний характер і не є підставою для застосування штрафу, передбаченого пунктом 117.3 ПК України, оскільки останній застосовується лише в разі відсутності реєстрації на момент здійснення операції. Норма підпункту 212.3.4 ПК України встановлює вимогу щодо строків подання заяви, але не визначає податкової відповідальності за її недотримання. Водночас пункт 117.3 ПК України містить виключний перелік підстав для накладення штрафу, де єдиною підставою є факт реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку.

Натомість, у цьому випадку підприємство отримало офіційну реєстрацію платником акцизного податку ще до початку реалізації пального. Це означає, що на момент проведення господарської операції підприємство вже мало належний податковий статус, що відповідає вимогам статті 212 ПК України. Відтак, немає підстав для застосування штрафу за пунктом 117.3 ПК України, оскільки відсутній сам факт порушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що під час розгляду справи не підтверджені висновки акту фактичної перевірки від 19.02.2025 №3390/22-01-09-01/44738612, а тому прийняте на підставі таких висновків податкове повідомлення-рішення від 13.03.2025 № 00/5280/09-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 470 000,00 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8062,40 грн.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області сплачений судовий збір в розмірі 5640,00 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.03.2025 № 00/5280/09-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 470 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ" витрати зі сплати судового збору у розмірі 5640,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАРДЕН ПЕТРОЛЕУМ" (вул. Шевченка, 34, оф. 311,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44738612)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя В.К. Блонський