Справа № 646/12763/24
Суддя: Глоба М. М.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/646/66/2024
У Х В А Л А

24.11.2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі судді Глоби М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 року ОСОБА_1 через портал «Електронний суд» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила скасувати постанову про накладення відносно неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2024 справу передано для розгляду судді Глобі М.М.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Встановивши невідповідність позовної заяви вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України, ухвалою суду від 20.11.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ним копії ухвали.

Належним чином засвідчена копія ухвали суду від 20.11.2024 року про залишення позовної заяви без руху неодноразово направлялася позивачу.

Станом на 21.11.2025 року недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 20.11.2024 року, не усунені.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Суд зауважує, що саме по собі звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем/заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення у разі не усунення недоліків.

При визначенні строку, необхідного для усунення недоліків поданої позовної заяви, судом були враховані і строки пересилання рекомендованої письмової кореспонденції у випадку направлення відповідних документів на виконання ухвали суду засобами поштового зв`язку на адресу суду. Крім того, позивач мав можливість подати документи на усунення недоліків позовної заяви особисто через канцелярію суду.

Також суд звертає увагу, що ухвала суду після постановлення була направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень та перебуває у відкритому доступі для громадян в тому числі і для позивача. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України; користувачам надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування електронних копій судових рішень або їх частин відповідно до режиму доступу до судових рішень, внесених до Реєстру.

Про наявність об`єктивних причин (обставин), що унеможливили виконання ухвали суду від 20.11.2024 року, позивач суду не повідомив.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (прецедентні рішення у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року), право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Здійснивши аналіз норм законодавства, суд вважає, що особа, яка подала позовну заяву наділена низкою не лише процесуальних прав але і обов`язків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що суд, належним чином неодноразово повідомляв позивача про обов`язок усунути недоліки позовної заяви, однак цим правом не скористався та не виконав обов`язки, як учасник процесу, відтак право на звернення до суду за захистом не можна вважати порушеним.

Даний висновок суду відповідає правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 705/3875/17 та від 22.05.2019 року у справі № 705/5060/18.

Водночас суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 169, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - повернути позивачу разом з усіма додатками.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя