Справа № 756/11480/25
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Оболонський районний суд міста Києва
Провадження № 2-а/756/185/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив скасувати постанову серії ЕНА № 5272577 від 20.07.2025 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 5272577 від 20.07.2025 р. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 20.07.2025 о 20.45 год. у м. Києві бульвар Лесі Українки, 29, водій керував ТЗ з технічним станом та обладнання не відповідає п. 6.15 ДСТУ 3649:3649:2010 де передбачені чіткі вимоги до кольору покажчиків, а саме, повинні бути жовтого кольору, водій керував вище зазначеним авто з червоними покажчиками поворотів, чим порушив пункт 31.4 ПДР - керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки в постанові не конкретизовано, який саме підпункт пункту 31.4 порушив Позивач, та взагалі належним чином не вказаний пункт Правил дорожнього руху. Також, у постанові вказано неіснуючий ДСТУ 3649:3649:2010. Позивач керував автомобілем, відповідність стандартів якого підтверджена державою свідоцтвом про реєстрацію, та позивач не зобов`язаний забезпечувати виконання вимог ДСТУ. Оскаржувана постанова не розкриває зміст об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Національна поліція не має повноважень здійснювати контроль за технічним станом транспортних засобів. Поліцейським не доведено наявність в діях позивача складу правопорушення, оскільки за відсутності сертифікату відповідності КТЗ та підтвердження відповідності нормам і стандартам неможлива реєстрація автомобіля в сервісних центрах МВС. Поліцейським неправомірно не взято до уваги свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

Ухвалою судді від 04.08.2025 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

13.08.2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 25.08.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу без повідомлення (виклику) учасників справи.

04.09.2025 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що Позивач був притягнений до відповідальності за керування транспортним засобом FORD MUSTANG із задніми покажчиками повороту червоного кольору, в порушення п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010. Відповідно до п. 31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу. Позивачем не додано доказів проходження автомобілем сертифікації станом на 20.07.2025 і не було надано інспекторам під час розгляду справи. Позивач не заперечує факт керування автомобілем із червоними покажчиками повороту. Відповідно до п. 5.15 Правил ЄЕК ООН R48-03 встановлено загальні технічні вимоги щодо кольору світла, випромінюваного фарами, а саме: покажчик повороту - автожовтий. Постанова винесена уповноваженим суб`єктом у встановленому законом порядку.

25.09.2025 року позивач подав відповідь на відзив, у якій аналізуючи наданий відповідачем відеозапис, зокрема вказує, що відповідачем не доведено керування автомобілем позивачем із червоними покажчиками повороту, а також постанова прийнята з грубими порушеннями закону, справа розглянута у відсутність позивача, автомобіль був зупинений з інших підстав, ніж ті, які стали підставою для складення постанови. Поліцейські казали, що порушення водія полягає у переобладнанні автомобіля, а в постанові суть порушення викладена по іншому, як порушення ДСТУ.

25.09.2025 року позивач подав клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 02.10.2025 року задоволено клопотання про витребування доказів.

29.10.2025 та 05.11.2025 року до суду надійшла інформація на виконання ухвали суду про витребування доказів.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 5272577 від 20.07.2025 р. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 20.07.2025 о 20.45 год. у м. Києві бульвар Лесі Українки, 29, водій керував автомобілем марки FORD MUSTANG д.н. НОМЕР_1 , з технічним станом та обладнання не відповідає п. 6.15 ДСТУ 3649:3649:2010 де передбачені чіткі вимоги до кольору покажчиків, а саме, повинні бути жовтого кольору, водій керував вище зазначеним авто з червоними покажчиками поворотів, чим порушив пункт 31.4 ПДР - керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Процес притягнення водія до адміністративної відповідальності зафіксований на боді-камеру поліцейського.

Позивач є військовослужбовцем та на пересування вказаним автомобілем видана перепустка військової частини.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрація ТЗ, власником автомобіля є ОСОБА_2 з 24.07.2024.

Згідно з довідками Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 05.11.2025, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) від 08.10.2025, автомобіль FORD MUSTANG, 2016 року випуску, було первинно зареєстровано 11.08.2018 року за ОСОБА_3 з видачею свідоцтва відповідності конструкції ТЗ вимогам ПДР від 10.08.2018 № UA 008/26910-18 ТОВ «Центр Авто». Документи, які стали підставою для проведення реєстраційних дій, відповідно до наказу МВС України від 10.01.2024 № 5-дск, були знищені за закінченням строку їх зберігання, який становить три роки.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

У ст. 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121 КУпАП.

Отже, постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відтак інспектор діяв в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 31.1. передбачає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно вимог п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Статтею 1 ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби», «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затвердженими наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 № 630 закріплено, що цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Відповідно до п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, кількість, колір та наявність приладу зовнішнього світлового на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1, зокрема: колір покажчику повороту передній, бічний, задній має бути - «Автожовтий».

У свою чергу, частиною першою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам і пройшли державний технічний огляд (за винятком транспортних засобів, що не підлягають огляду).

Згідно частин 1 та 4 статті 32 Закону України «Про дорожній рух», переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Отже, транспортні засоби повинні мати зовнішні світлові прилади, які повинні відповідати вимогам конструкції транспортного засобу, у разі переобладнання - вказані зміни повинні бути відображені у реєстраційних документах.

Надаючи оцінку доводам позову і відповіді на відзив, суд звертає увагу, що у відповіді на відзив позивачем наведені додаткові підстави позову, які не охоплювались позовною заявою.

В силу ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Позивач не вправі шляхом подання відповіді на відзив змінювати або висувати нові підстави позову. Тому, суд розглядає справу в межах підстав, викладених у позовній заяві.

Суд відхиляє доводи позивача щодо не зазначення в оскаржуваній постанові пункту порушення правил дорожнього руху, оскільки поліцейським було вказано про порушення водієм пункту 31.4 ПДР, і викладено суть порушення зрозумілим чином, а не зазначення підпункту пункту 31.4 ПДР не доводить незаконність оскаржуваної постанови і не свідчить, що позивач не розумів суті встановленого поліцейським порушення.

Зазначення у постанові номера ДСТУ як «3649:3649:2010», замість правильного «3649:2010», на переконання суду є очевидною технічною опискою, та не впливає на правильне розуміння суті і обставин правопорушення.

За результатами дослідження відеозапису з місця події, судом не встановлено порушень вимог закону при розгляді поліцейським справи про адміністративне правопорушення, постанова прийнята представником влади у межах наданих повноважень.

При цьому, з відеозапису слідує, що водій не заперечував факту керування автомобілем із червоними покажчиками повороту, а лише не погоджувався із тим, що це є адміністративним правопорушенням, посилаючись на проведення державної реєстрації автомобіля, а отже на його сертифікацію.

У позові так само, позивач наголошує, що факт первинної реєстрації транспортного засобу свідчить про те, що вказаний вище автомобіль за своїми характеристиками відповідав обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджувалося сертифікатом відповідності, в тому числі і вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, що й було підставою для проведення компетентним органом його реєстрації, доказів переобладнання ним автомобіля, поліцейським не надано.

З приводу цього суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, перша державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України з метою вільного обігу, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 року №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин на обладнання», сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України на кожний транспортний засіб, тип якого відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу; уповноваженими органами або визначеними Міністерством інфраструктури України органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, на кожний новий транспортний засіб, який відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу якого не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу, а також на той, що був у користуванні.

Пунктом 1.2 наказу Мінінфраструктури від 17.08.2012 №521 «Про затвердження Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядку ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання» передбачено, що на кожен колісний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент України видає сертифікат відповідності.

В свою чергу, у відповідності до пункту 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 №607 (далі - Порядок №607), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Пунктом 3 Порядку №607 передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб`єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно п. 5 Порядку №607, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку №607 визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 Порядку №607, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Суд зазначає, що наявність на момент проведення первинної державної реєстрації транспортного засобу сертифіката відповідності конструкції і технічного стану не підтверджує відповідність технічного стану вищевказаного автомобіля на момент винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, під час розгляду оскаржуваної постанови, винесеної за ч.1 ст. 121 КУпАП, суд встановлює не факт переобладнання транспортного засобу (внесення змін в конструкцію), а саме чи дійсно позивач керував транспортним засобом, обладнання якого (задні покажчики повороту) не відповідають вимогам п.п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені позивачем аргументи є необґрунтованими, водночас відповідачем доведено законність прийнятого поліцейським рішення, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Діденко