Справа № 752/930/25
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 752/930/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кокошко О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

У С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відносно неї відповідачем були складені постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії AB № 00002183 від 29.10.2024 (далі - постанова № 00002183), AB № 00002231 від 30.10.2024 (далі - постанова № 00002231) та AB № 00002340 від 01.11.2024 (далі - постанова № 00002340) (разом - постанови).

Постановою № 00002183 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн за рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6, 988% (2.795 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Постановою № 00002231 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн за рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 9, 013% (3.605 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Постановою № 00002340 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн за рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7, 213% (2.885 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Вважала зазначені постанови протиправними, оскільки при їх винесенні посадова особа відповідача умисно приховала відомості про напівпричіп-контейнеровоз та неправомірно застосувала вагову норму як до звичайної вантажівки (40 тон), а не збільшену вагову норму як до спеціалізованого трьохвісного контейнеровозу (44 тони).

З урахуванням викладеного просила скасувати вказані постанови та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року позовну заяву задоволено.

Скасовано постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії AB № 00002183 від 29.10.2024, AB № 00002231 від 30.10.2024 та AB № 00002340 від 01.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті суму сплаченого судового збору у розмірі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна служби України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нове рішення, яким рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.11.2025.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної служби України з безпеки на транспорті не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови № .10.2024 о 10 год 26 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, НОМЕР_1 , позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6, 988% (2.795 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Відповідно до постанови № .10.2024 о 8 год 54 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано тягач, позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 9, 013% (3.605 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Згідно з постановою № .11.2024 о 9 год 09 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано тягач, позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7, 213% (2.885 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вбачається, що тягач є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем.

Вказаними постановами позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8 500,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувані постанови не містять ідентифікаційних ознак напівпричепа (в тому числі даних щодо державного номерного знаку напівпричепа, типу напівпричепа, кількості осей напівпричепа), які, з огляду на матеріали справи, необхідні для встановлення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП. Не зазначення відповідачем згаданих даних про напівпричіп є порушенням вимог статті 283 КУпАП в частині опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Суд звернув увагу, що доводи відповідача з приводу того, що напівпричіп є загальним напівпричепом-платформою для перевезення одного контейнера, а вказане, в свою чергу, не дає можливості застосувати збільшені вагові норми, встановлені для контейнеровозів, є безпідставними.

Суд першої інстанції зазначив, що, відповідно до даних, вказаних у постановах, транспортний засіб мав 6 осей, з чого можна зробити висновок, що три осі припадало на тягач, а інших три - на напівпричіп, тобто склад транспортного засобу в момент фіксації технічним засобом складався з трьохвісного автомобіля (тягача) з напівпричепом, який має три осі та технічну можливість перевозити один контейнер. Відповідно, напівпричіп є контейнеровозом у розумінні підпункту «б» пункту 22.5 ПДР. Із співставлення фотознімків напівпричепа, доданих позивачем до позову та відповіді на відзив, та фотознімків транспортного засобу, розміщених на веб-сайті відповідача за посиланням у постановах, вбачається, що напівпричіп перевозив контейнер із наявним маркуванням.

Суд звернув увагу, що після реєстрації напівпричепа та відображення у реєстраційному свідоцтві відомостей про напівпричіп позивач має право розраховувати, що при визначенні вагових параметрів транспортного засобу уповноважені особи відповідача будуть враховувати положення пункту 22.5 ПДР в частині, що стосується саме контейнеровозів (фактична маса не повинна перевищувати 44 тони). Крім того, надане розмежування максимально допустимого навантаження транспортних засобів у пункті 22.5 ПДР не дає можливості самостійно змінювати вказаний ваговий параметр транспортного засобу в залежності від дотримання чи не дотримання позивачем правил перевезення вантажів, виду та характеру вантажу, наявності чи відсутності необхідного маркування контейнера.

Отже, самостійна зміна посадовою особою відповідача гранично допустимих вагових параметрів транспортного засобу не може відповідати принципам належного урядування та правової визначеності.

Суд не погодився із доводами відповідача про те, що положеннями Інструкції встановлено вимоги лише щодо форми постанов, а не змісту, адже вказаний підхід відповідача до винесення постанов є формальним та суперечить вимогам статті 245 КУпАП в частині всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.

Суд підкреслив, що з огляду на встановлення пунктом 22.5 ПДР різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові повних даних щодо складу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягача, так і напівпричепа-контейнеровоза є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

З огляду на вказане вище, суд відмітив про безпідставне неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов факту проїзду тягача з напівпричепом, який за своїми технічними характеристиками є контейнеровозом.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- ст. 283 КУпАП, Інструкція № 512 та Порядок № 1174 не вимагає зазначення в постанові про вчинення адміністративного правопорушення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв;

- будь-яких доказів, щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером, ідентифікації такого контейнера, доказів щодо придбання або використання контейнера, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу контейнером, або сертифікатів на такий контейнер, які могли б свідчити на користь висновку про контейнерні перевезення транспортним засобом позивача, матеріали справи не містять.

- позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, його відсутність у свою чергу, є підставою для визнання кузова таким, що не відповідає вимогам щодо допуску до експлуатації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з положеннями до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги», визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси: вантажні автомобілі: двовісний автомобіль - 18 т (для доріг державного значення) та 14 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль - 25 т (26 т - для трьохвісних автомобілів, якщо ведуча вісь обладнана здвоєними колесами та максимальне навантаження на кожну вісь не перевищує 9.5 тонни) (для доріг державного значення) та 21 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль - 32 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); чотирьохвісний автомобіль з двома рульовими вісями та ведучими вісями, оснащеними спареними колесами - 38 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); комбіновані транспортні засоби: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом - 36 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 42 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, - 44 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення); автопоїзди: двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом - 40 т (для доріг державного значення) та 24 т (для доріг місцевого значення).

Згідно ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП України протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП України).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови № .10.2024 о 10 год 26 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 (далі - тягач), позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 6, 988% (2.795 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Відповідно до постанови № .10.2024 о 8 год 54 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано тягач, позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 9, 013% (3.605 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Згідно з постановою № .11.2024 о 9 год 09 хв., за адресою М-01, км 49+495, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано тягач, позивач, як відповідальна особа, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7, 213% (2.885 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон.

Відповідно до ч. 2 ст.132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Слід звернути увагу на те, що Міжнародна організація зі стандартизації (англ. International Organization for Standardization, ISO) - міжнародна організація, метою діяльності якої є ратифікація стандартів, розроблених спільними зусиллями делегатів від різних країн. Відповідно до Статуту, ISO визначає завданням своєї діяльності як сприяння розвитку стандартизації і суміжних видів діяльності у світі з метою забезпечення міжнародного обміну товарами і послугами, а також розвиток співробітництва в інтелектуальній, науково-технічній і економічній галузях.

ISO-Контейнер - стандартизована багатооборотна тара, призначена для перевезення вантажів автомобільним, залізничним, морським та повітряним транспортом та пристосована для механізованого навантаження з одного транспортного засобу на інший. Може бути виконаний із різних матеріалів та мати різноманітні форми. На транспорті найбільшого застосування отримали звані універсальні контейнери.

ISO 668 «Контейнери вантажні серії 1. Класифікація, розміри та номінальні характеристики» - стандарт ISO, який описує та класифікує серію 1 ISO-контейнерів за їх зовнішніми розмірами. Він також визначає їх вантажонесучі потужності і, за потребою, мінімальні внутрішні і дверні розміри, а також типи вантажних контейнерів: 1) контейнери загального призначення; 2) контейнери спеціального призначення: вентильовані, відкриті зверху або збоку, контейнери-платформи; 3) контейнери для спеціальних вантажів: ізотермічні, термоізольовані, рефрижераторні (з холодоагентом, що поповнюється, або з машинним охолодженням), опалювальний контейнер, контейнери-цистерни, контейнери для сипучих вантажів, автомобілів, худоби тощо.

Фітингова платформа (англ. fitting, від англ. fit - прилаштовувати, монтувати, збирати) - спеціалізована платформа, призначена для перевезення великотоннажних контейнерів (ISO 668) і обладнана спеціалізованими вузлами для їх кріплення - фітинговими упорами (це упор входить в замок контейнера). Фітинг є несучим елементом конструкції великотоннажних контейнерів, який забезпечує надійне та безпечне перевезення, навантаження, вивантаження та перевантаження контейнерів, кріплення їх на транспортних засобах, а також з`єднання контейнерів між собою при штабелюванні. Кутові фітинги служать для кріплення контейнерів на транспортному засобі, забудови, захоплення контейнера спредером, для великотоннажних контейнерів. Залежно від місця розташування встановлені наступні виконання фітингів: верхній правий, верхній лівий, нижній правий, нижній лівий (праві та ліві фітинги визначаються при розміщенні спостерігача проти будь-якої торцевої стінки контейнера). Відповідає стандартам конструкції, розмірів, матеріалів ГОСТ Р 51891, ГОСТ 20527-82 «Фітинги кутові великотоннажних контейнерів. Конструкція та розміри» від 01.01.1983 (Angle fittings for gross weignt freigt containers. Desing and dimensions).

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів «DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а KOEGEL SN 24, д.н.з НОМЕР_3 , є загальним напівпричіпом н/пр-платформа для перевез.одного контейнера типу 1А або бортами із тентом/без тенту для перевез. різноманіт. вантажу.

Натомість, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, не містять відомостей щодо марки, моделі, державних номерних знаків причепу-контейнеровоза, приєднаних до спеціалізованого сідлового тягача DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Щодо доводів апелянта про те, що ст. 283 КУпАП, Інструкція № 512 та Порядок № 1174 не вимагає зазначення в постанові про вчинення адміністративного правопорушення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначення в постановах по справі про адміністративні правопорушення повних даних щодо складу транспортних засобів, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державних номерних знаків як тягачів, так і напівпричепів-контейнеровозів, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою ст. 132-1 КУпАП.

Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, не містять відомостей щодо марки, моделі, державного номерного знаку причепу-контейнеровоза, приєднаних до сідлового тягача спеціалізованого сідлового тягача «DAF XF 105.460», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Нормами п. 22.5 Правил дорожнього руху закріплено, що фактична допустима маса контейнеровоза не може перевищувати 44 т.

Відповідно, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу мав здійснюватися з урахуванням вказаних обставин.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним маркуванням, його відсутність у свою чергу, є підставою для визнання кузова таким, що не відповідає вимогам щодо допуску до експлуатації, та інша інформація відповідно до вимог Наказу № 363, колегія суддів зазначає, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру не може змінити призначення та технічні характеристики одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації, як причепа-контейнеровоза у розумінні Правил № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 ПДР України.

Крім того, оскаржуваними постановами ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності саме за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами, а не за порушення правил маркування контейнерів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посадові особи Укртрансбезпеки при прийнятті спірних постанов неправильно визначили типи автомобілів при проведенні розрахунку відсоткового перевищення загальної маси транспортного засобу, взявши допустиму вагу не контейнеровоза 44 тонни, а вантажного тягача 40 тонн, та, як наслідок, здійснила розрахунки перевищення загальної маси транспортних засобів, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 132-1 КУпАП України, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність скасування оскаржуваних постанов із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 272, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко