Справа № 420/6427/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6427/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження суддею Потоцькою Н.В. у м. Одесі, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі Відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ) із вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» до складу суми місячного грошового забезпечення;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021-2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач проходив військову службу за контрактом у Відповідача та 21.11.2024 року був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Проте, на день виключення зі списків особового складу загону Відповідачем не було виплачено Позивачу компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2021-2024 роки передбачену ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відпустки».

При цьому, Позивач вважає, що компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021-2024 роки має бути обрахована з урахуванням сум щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), яку він щомісячно отримував під час проходження служби. З цього приводу Позивач звернувся до Відповідача із заявою з відповідним проханням, проте отримав відмову. В свою чергу, таку бездіяльність Відповідача Позивач вважає протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2022-2023 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 до складу суми місячного грошового забезпечення;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2022-2023 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення Позивача при обрахунку грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2022-2023 роки.

Зокрема апелянт зауважує, що абзацом 4 пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558 (далі Інструкція № 558) визначено, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. В свою чергу, абзацом 3 пункту 2 розділу І Інструкції № 558 встановлено, що місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). На момент звільнення Позивача із військової служби (21.11.2024 року) додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, відносилась до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що передбачено пунктом 14 Особливостей виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726 (далі Особливості № 726). Отже, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, віднесена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які не входять до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби.

Відтак, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, є щомісячним видом грошового забезпечення, а тому повинна враховуватись при розрахунку компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, оскільки відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які не враховуються при обрахунку компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, Позивач проходив військову службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (Відповідач).

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 15.11.2024 року № 733-ос Позивача звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років: крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 21.11.2024 року № 749-ос (Про особовий склад) Позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

У грудні 2024 року Позивач звернувся із заявою до Відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021-2024 роки, яка має бути обрахована з урахуванням сум щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, яку він щомісячно отримував під час проходження служби. При цьому, до заяви було надано:

- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , яке підтверджує реєстрацію шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 ) серії НОМЕР_5 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 ) серії НОМЕР_6 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 ) серії НОМЕР_7 ;

- копію паспорту ОСОБА_4 № НОМЕР_8 ;

- довідку ОК-5 ОСОБА_4 .

Листом № 09/Ш-14573/310 від 16.01.2025 року Відповідач повідомив Позивача, що згідно інформації, яка міститься в довідках ОК-5 та ОК-7, наявні відомості про фактичні суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок та страховий стаж, починаючи з 01.05.2015 року по 04.10.2023 року, що не є підтвердженням, що дружина Позивача є безробітною. З метою отримання виплати компенсації за невикористану зазначеної відпустки за період з 2021 року по день звільнення відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки», як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, відповідно зі змінами, які набрали чинності з 09.05.2021 року, необхідно надати належним чином оформлені та засвідчені в установленому порядку документи, в яких з достатньою достовірністю буде підтверджено, що дружина не скористалася своїм правом на додаткову соціальну відпустку за кожен відповідний рік, починаючи з 01.01.2021 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2021-2024 роки з включенням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 до складу суми місячного грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач починаючи з 2020 року виховував трьох неповнолітніх дітей віком до 15 років, а з 09.05.2021 року набув право на отримання додаткової відпустки, передбаченої ст. 19 Закону України «Про відпустки». Разом з тим, врахувавши те, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення та виплачувалася Позивачу у 2022, 2023, 2024 роках, суд дійшов висновку, що вказана винагорода входить до його складу грошового забезпечення (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки. За таких обставин дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки Відповідачем на день виключення Позивача зі списків особового складу протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків, зокрема, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпуски як одному з батьків, які мають двох дітей віком до 15 років, на яку він має право, але в цій частині задовольнив частково з огляду на обрання іншого періоду, а саме за 2022, 2023 роки.

Відмовляючи в задоволенні позову за 2021 рік, суд дійшов висновку, що Позивач не має права на включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки одному з батьків, які мають двох та більше дітей віком до 15 років, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, оскільки така додаткова винагорода виплачувалася Позивачу щомісячно з моменту її установлення Кабінетом Міністрів України. А за 2024 рік судом відмовлено через не підтвердження Позивачем його право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки одному з батьків, які мають двох та більше дітей віком до 15 років.

В даному випадку, в межах цієї справи, Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

При цьому доводи апеляційної скарги зводяться лише на не згоді Відповідача із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу місячного грошового забезпечення Позивача при обрахунку грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за 2022-2023 роки.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, справа та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється судовою колегією в апеляційному порядку саме в цій частині позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спірне питання щодо включення до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні відпустки, додаткової винагороди, яка передбачена Постановою № 168, судова колегія зазначає таке.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до Закону України від 03.04.2003 року № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення (ст. 6).

Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ (п.1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 533 від 16.10.2014 року).

Також, відповідно до Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 року № 1085/2010, Адміністрація Державної прикордонної служби України, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.

Таким чином Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення у складі Міністерства внутрішніх справ України.

Отже грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок виплати грошового забезпечення, з урахуванням обставин цієї справи, визначається Міністерством внутрішніх справи України.

30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), пунктом 3 якої встановлено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за № 854/32306, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (Інструкція № 558).

Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року (Постанова № 168) встановлена, на період воєнного стану, додаткова винагорода (до 30 000 грн. та до 100 000 грн.), порядок, умови і конкретні розміри виплати якої визначаються міністерствами та державними органами за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки (п.2-1 Постанови № 168).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 року за № 1543/40599, затверджені Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (Особливості № 726, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 Особливостей № 726 передбачено, що на період воєнного стану виплачуються додаткова винагорода, в тому числі у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Пунктом 14 Особливостей № 726, встановлено, що винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.

За наведених обставин, апеляційний суд зазначає, що у спірних правовідносинах, додаткова винагорода, встановлена Постановою № 168, у встановленому законом порядку, уповноваженою на те особою, віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення.

Як вже зазначалось, Інструкція № 558 визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) (п. 1 розділу І).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 558 передбачено, що термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Главою 8 розділу V Інструкції № 558 врегульоване питання щодо виплати, що здійснюються військовослужбовцям у разі звільнення їх з військової служби.

Так, за приписами пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558, у рік звільнення зі служби військовослужбовцям, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Колегія суддів зазначає, що спірним в цій справі є питання включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що встановивши Постановою № 168 можливість отримання додаткової винагороди, Кабінет Міністрів України надав, зокрема МВС України повноваження на встановлення особливостей виплати такої додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка Особливостями № 726 віднесена до одноразового додаткового виду грошового забезпечення, яке у свою чергу не входить до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, що встановлено Інструкцією № 558.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні відпустки, не включаються додаткові винагороди.

Відтак, позов у цій частині слід залишити без задоволення, оскільки суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не входить до місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, що встановлено Інструкцією № 558.

Однак, суд першої інстанції дійшов до протилежного висновку через невірне тлумачення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що призвело до невірного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В свою чергу, апеляційний суд відхиляє посилання Позивача на постанови Верховного Суду від 23.09.2024 року по справі № 240/32125/23, від 07.11.2024 року по справі № 240/23909/23, від 06.12.2024 року по справі № 240/12225/23, оскільки висновки в цих справах стосуються спірних відносин за іншого правового врегулювання, а саме проходження служби військовослужбовцями Збройних Сил України, а не Державної прикордонної служби України.

За таких обставин, слушними є доводи апеляційної скарги, тому така підлягає до часткового задоволення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

В свою чергу, як визначено п.п. 1 та 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 317 КАС України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до складу суми місячного грошового забезпечення Позивача при обчислені грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2022-2023 роки та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1 статті 308 КАС України). Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції в частині інших позовних вимог, у зв`язку з чим у вказані частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 при обчислені грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за 2022-2023 роки.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко