Справа № 160/22028/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
30.07.2025 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідачі), в якому просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи з 02.08.1989 по 14.11.2013 та здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .
04.08.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 19.08.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області матеріали, що були на розгляді при прийнятті спірного рішення.
18.08.2025 на електронну пошту суду надійшов відзив від ГУ ПФУ у Львівській області, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилався, що позивачем не надано документів на підтвердження того, що у спірний період з 02.08.1989 по 14.11.2013 позивач працював на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років. А тому відсутні підстави для виплати грошової допомоги відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
29.08.2025 в системі «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій він посилався на те, що трудова книжка позивача містить записи, які підтверджують зайнятість позивача у спірний період на посадах що належать до спеціального стажу у період з 02.08.1989 по 14.11.2013. Цей період було зараховано до загально страхового стажу, і безпідставно не зараховано до стажу, який би давав право на пенсію за вислугу років та надав би позивачу право отримати грошову допомогу. Надати витребувані ГУ ПФУ у Львівській області уточнюючі довідки про роботу позивача з 02.08.1989 по 14.11.2013 неможливо, оскільки з 2014 року територія Луганської області, де працював позивач, є тимчасово окупованою. Щодо призначення позивачу пенсії у 2013 році, представник позивача зазначив, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років через відсутність необхідного спеціального стажу. Просив позов задовольнити.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.2025 на підставі рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07.05.2025 позивач звернувся із заявою щодо проведення перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги у розмірі 10 пенсій як працівнику охорони здоров`я відповідно пункту 7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також в рішенні зазначено, що уточнюючих довідок до заяви позивачем не надано та згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.08.1988 останньому призначено пенсію з 09.11 2013.
У подальшому, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на адвокатський запит направило лист до ГУ ПФУ у Львівській області та ГУ ПФУ в Чернігівській області про необхідність перегляду права на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058.
Також в рішенні зазначено, що стаж працівника охорони здоров`я згідно поданих документів становить 11 років 3 місяці 14 днів, що є недостатнім для призначення грошової допомоги.
Отже спір між сторонами виник з приводу відмови у виплаті позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону № 1058.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Далі п. 7-1 Закону) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Відповідно до положень п. е ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наступним: досягнення пенсійного віку; наявність необхідного страхового стажу; вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору (у постановах від 22.02.2018 року у справі № 310/3774/17, від 27.11.2018 року у справі № 328/1619/17, від 11.07.2019 року справі № 350/294/16-а), обставини яких є подібними та зазначив, що виплата грошової допомоги згідно п. 7-1 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011р. (Далі- порядок № 1191) визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Підставою для відмови ГУ ПФУ у Львівській області у призначенні позивачу грошової допомоги, встановленої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, стала відсутність у позивача необхідного спеціального стажу (35 років) та неврахування до цього стажу періоду з 02.08.1989 по 14.11.2013.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.
Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники закладів охорони здоров`я.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28.10.2002 року затверджено Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров`я, відповідно до розділу ІІІ якого посада «лікаря-отоларинголога» (пункт 68) належить до «лікарів-спеціалістів» за відповідною спеціальністю.
Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 78 «Охорона здоров`я», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 року № 117, посада «лікаря-отоларинголог» (пункт 47) належить до посад «Фахівців».
У трудовій книжці позивача серія НОМЕР_3 від 01.08.1988 наявні наступні записи за спірний період з 02.08.1989 по 14.11.2013:
- 02.08.1989 зарахований на роботу до ЛОР відділення на посаду лікар-отоларинголога до Лутугинської райлікарні (запис № 3);
- 01.08.2002 призначений головним лікарем Білорічинської лікарні (запис № 4);
- 01.08.2002 зарахований лікарем отоларингологом Білорічинської лікарні за сумісництвом на 0,5 ставки (запис № 5);
- 31.08.2006 звільнений по переводу до Лутугинської центральної лікарні відповідно до ст.36 п 5 КЗпП України (запис № 6);
- 01.09.2006 прийнятий за переводом до Лутугинської ЦРЛ та призначений завідуючим ЛОР відділенням (запис № 7);
- 01.10.2011 переведений ЛОР лікарем денного отоларингічного стаціонару поліклініки Лутугинської ЦРЛ (запис № 8);
- 01.01.2012 поліклініка перейменована в Лутугинський консультативно діагностичний центр (запис № 9);
- 08.10.2013 звільнений в зв`язку з виходом на пенсію по вислузі років ст.38 КЗпП (запис № 10);
- 01.11.2013 ТОВ «Дніпропетровський регіональний центр барітарії» прийнятий на посаду лікаря отоларинголога (запис № 11);
- 14.11.2013 звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (запис № 12).
За інформацією, що міститься в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) період роботи позивача з січня 2010 по листопад 2013 внесений у відомості по спеціальному стажу за кодом підстави обліку ЗПЗ055Е2, що відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України є стажем працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
З інформації у формі ОК-5 також вбачається, що записи про віднесення стажу з січня 2010 по листопад 2013 були зроблені на підставі наказів № 50 віл 28.02.2007, № 11 від 10.02.2005, № 192 від 30.11.2009, що свідчить про те, що з 10.02.2005 посади, які обіймав позивач віднесені до посад, за якими стаж роботи зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років.
Враховуючи, що позивач обіймав з 02.08.1989 по 14.11.2013 посаду лікаря-отоларинголога, яка віднесена до кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров`я, а тому цей період мав бути зарахований до спеціального стажу роботи позивача та рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову в його зарахуванні є протиправними та підлягають скасуванню.
Посилання відповідачів, що з 09.11.2013 позивачу призначено пенсію, а отже він не має право на отримання грошової допомоги, суд вважає необґрунтованим.
Трудова книжка містить зазначення, що 08.10.2013 звільнено позивача у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (запис №10).
Разом з тим, позивачем наданий лист ГУ ПФУ в Лутугинському районі Луганської області від 18.10.2013 № 9354/02-71, зі змісту якого вбачається, що 09.10.2013 позивач звертався із заявою про призначення пенсії за вислугу років та йому відмовлено в цьому, оскільки стаж його роботи, як працівника охорони здоров`я становить 24 роки 6 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.
Відповідачі в свою чергу, не спростували належними, допустимими та достатніми доказами, інформацію, що міститься у листі ГУ ПФУ в Лутугинському районі Луганської області від 18.10.2013 № 9354/02-71.
Підстав для задоволення позовних вимог в частині відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не має, оскільки цей орган не приймав оскаржувані рішення, а тому в задоволенні позову до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача обґрунтованими, а тому вважає необхідним задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №8TFU-DUFA-6AEE від 29.07.2025.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) підлягає стягненню на користь позивача ГУ ПФУ у Львівській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи з 02.08.1989 по 14.11.2013 та здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець