Справа № 320/34852/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови виплати ОСОБА_1 , доплати до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 у розмірі 2000,00 грн;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від грошового забезпечення з включенням щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 гривень згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021, починаючи з 01 липня 2021 року - без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації згідно постанов Кабінету Міністрів України: - №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019; - №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 р.; - №127 « Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від грошового забезпечення з включенням індексації згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01 квітня 2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», від 22 лютого 2021 №127 « Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» - без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині здійснення перерахунку пенсії з урахуванням доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з 01.07.2021 по 09.01.2024 повернуто позивачу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713 з 10 січня 2024 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713, з 10 січня 2024 року у розмірі 2000 грн., з урахуванням виплачених сум;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 908,04 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції невірно встановив обставини щодо нарахування та виплати позивачу спірної доплати, не наведено аргументів дати початку її виплати, невірно встановлені обставини щодо виплати індесації.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в територіальному управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ).

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням суду було зобов`язано відповідача здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання цього рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача. Після проведення такого перерахунку відповідачем припинено виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн.

Позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив призначити та виплатити йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн, передбачену постановою Уряду №713. Проте, відповідач повідомив, що після 01.03.2018 розмір пенсії позивача переглядався та збільшився більше ніж на 2000 грн, а тому для нарахування та виплати позивачу доплати, передбаченої Постановою №713 підстави відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений відповідачем на виконання рішення суду з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01 березня 2018 року, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови №713, яка має виплачуватись для досягнення мети зазначеної постанови - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01 березня 2018 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн., з урахуванням індексації та без обмеження максимальним розміром, суд зазначив, що у межах цієї справи предметом розгляду є протиправність дій відповідача щодо припинення виплати щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. після виконання рішення суду. Питання розміру грошового забезпечення позивача вже було предметом розгляду іншої справи, а тому в задоволенні такої вимоги слід відмовити. Також суд встановив, що відповідно до протоколу про перерахунок пенсії позивача розмір пенсії позивача на час розгляду цього спору здійсненний з урахуванням індексації; оскільки судовому захисту підлягає тільки порушене право, оскільки суд не здійснює захист прав на майбутнє, то суд відмовив позивачу у задоволенні позову в цій частині.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Для цілей правильного вирішення даного спору, у першу чергу необхідно чітко окреслити межі спору, який існує у спірних правовідносинах, та який ще не був вирішений судом. У зв`язку із цим, суд апеляційної інстанції констатує, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин даної справи, які мають суттєве значення для вирішення даного спору.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі №640/26092/19, яке набрало законної сили 18.09.2020, вирішено:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо зменшення з 01.01.2016 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 у справі №320/3417/23, яке набрало законної сили 20.11.2023, вирішено:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві викладені у листах від 07.11.2022 №24144-22696/А-02/8-2600/22 та від 12.12.2022 №27495-26824/А-02/8-2600/22 щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати без обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 виходячи із 90% розміру грошового забезпечення на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по м. Києву» від 23.07.2021 №2500;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром виходячи із 90% сум грошового забезпечення та на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву» від 23.07.2021 року №2500 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2024 у справі №320/34198/23, яке набрало законної сили 07.04.2024, вирішено:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови нарахувати ОСОБА_1 доплату до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 у розмірі 2000 грн;

- зобов`язано Головне управління Пенсійною фонду України в м.Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від грошового забезпечення із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021, починаючи з 01.07.2021 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Відтак, наразі судовими рішеннями у згаданих справах судами вже вирішений спір щодо відсоткового розміру пенсії позивача, а також щодо здійснення нарахування та виплати доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021.

Із відповідей та розрахунків відповідача, які наявні у матеріалах справи, вбачається, що ним здійснено визначення розміру пенсії позивача у розмірі 90% сум грошового забезпечення та здійснено нарахування доплати до пенсії у розмірі 2000 грн згідно постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021.

Норми чинного законодавства не передбачають можливості зобов`язання відповідача виконати судове рішення, яке набрало законної сили, шляхом подання нового позову, оскільки законом встановлені інші правові механізми для спонукання особи виконати судове рішення. Так, у разі, якщо позивач вважає, що відповідач не виконав або ж неналежним чином виконав згадані судові рішення, він вправі ініціювати питання примусового їх виконання у встановленому порядку або ж питання встановлення контролю за їх виконанням.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав закриття провадження у справі в частині позовних вимог про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови виплати ОСОБА_1 , доплати до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 у розмірі 2000,00 грн; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від грошового забезпечення з включенням щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 гривень згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021.

Розглянувши вказані позовні вимоги по суті суд першої інстанції порушив вимоги пункту 4 частини першої статті 238 КАС, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, у межах даного спору суд має перевірити обґрунтованість позовних вимог про

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01 липня 2021 року - без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації згідно постанов Кабінету Міністрів України: №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» від 20.02.2019; №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» від 01.04.2020 р.; №127 « Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22.02.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з включенням індексації згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», від 01 квітня 2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році», від 22 лютого 2021 №127 « Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» - без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром.

Із матеріалів справи вбачається, що після проведених розрахунків пенсії на виконання згаданих судових рішень, відповідач обмежив пенсію позивача максимальним розміром.

Обмеження максимального розміру пенсії з`явилось у статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ) з 01.01.2008.

Так, пунктом 29 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» статтю 43 Закону 2262-ХІІ доповнено частиною 5, якою закріплено, що максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наведені зміни рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 визнано неконституційними.

01.10.2011 набув чинності Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі- Закон №3668-VI).

Стаття 2 цього закону передбачає, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №3668-VI закріплено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 8 пункту 6 цього розділу частину п`яту статті 43 Закону України №2262-ХІІ викладено у новій редакції, а саме: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.»

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIІІ цю норму доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення цієї правової норми визнано неконституційними.

Отже, з 20.12.2016 відповідна частина статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка обмежувала максимальний розмір пенсії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відсутня як правова норма.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закон №1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр ,є нереалізованими.

Це означає, що стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію у подібних правовідносинах у постановах від 03.10.2018 у справі № 127/4267/17, від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від. 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 10.09.2021 у справі №300/633/19, від 21.12.2021 у справі №120/3552/21-а.

Надаючи правову оцінку застосуванню до спірних правовідносин положень статті 2 Закону №3668-VI щодо обмеження максимального розміру пенсії, які неконституційними не визнавались, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей закріплено у частині п`ятій статті 17 Конституції України.

Отже, зазначені особи мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захисту суверенітету, територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Отже, норми - принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Водночас, положення статті 2 Закону №3668-VI, якими обмежено максимальний розмір пенсії, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Конституційним Судом України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 чітко вказано: « обмеження максимального розміру пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України».

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України (пункт 3 цього рішення).

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною четвертою цієї правової норми закріплено, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в разі наявності колізії між двома законами, які регулюють одне і те ж коло відносин і один з них визнано неконституційним, застосуванню підлягає підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI, а тому відсутні підстави для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

На такому правозастосуванні наголосив також і Верховний Суд у постановах від 11.07.2022 у справі №620/613/21, від 23.01.2024 у справі №160/17347/22, від 14.05.2024 у справі №420/7840/21, від 18.07.2024 у справі №300/2531/21, від 17.09.2024 у справі №300/2387/23, від 23.10.2024 у справі №560/2041/22, від 04.12.2024 у справі № 380/24300/23.

Щодо індексації пенсії у 2019-2021 роках.

Із матеріалів справи вбачається, що при розрахунку позивачу пенсії, йому не нараховувалась індексація грошового забезпечення за 2019-2021 роки відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Постанова Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 установлює, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

У 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 (пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127).

Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1282-XII підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 цього Закону є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування.

Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.

Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за правилами пункту 4 якого частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Водночас у зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 прийнято Закон України № 2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» (далі - Закон № 2040-IX), яким, зокрема, статтю 64 Закону № 2262-XII та частину п`яту статті 2 Закону № 1282-XII було викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону № 1282-XII в редакції Закону № 2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону № 1058-IV.

При цьому відповідно до статті 64 Закону № 2262-XII у редакції Закону № 2040-IX, яка застосовується з 01.03.2022, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV. Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Відтак, індексація пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII із урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, передбачена з 01.03.2022 (тобто починаючи з 2022 року). До цієї дати підстави для підвищення відповідних пенсій, зокрема на коефіцієнти, що визначені у постановах Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124, від 01.04.2020 № 251, від 22.02.2021 № 127 відсутні.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відстуні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2024.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови виплати ОСОБА_1 , доплати до пенсії згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 у розмірі 2000,00 грн;

- зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 90% від грошового забезпечення з включенням щомісячної доплати у розмірі 2 000,00 гривень згідно Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021.

В іншій частині позовних вимог ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з 01.07.2021 з урахуванням раніше виплачених сум;

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку