Справа № 580/5312/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа № 580/5312/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період служби з грудня 2024 року по лютий 2025 року в повному обсязі згідно складових грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби з грудня 2024 року по лютий 2025 року в повному обсязі згідно складових грошового забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 110 днів невикористаної щорічної відпустки, якої не вистачає для повного розрахунку, в сумі 29 070,8 грн.

Ухвалою судді від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з розрахунком при звільненні та вважає, що відповідач не вірно обчислив суму компенсації за 110 днів невикористаної відпустки. Крім того, за період проходження служби в поліції позивачу протиправно не нараховано та виплачено грошове забезпечення за період служби з грудня 2024 року по лютий 2025 року.

Позивач звернув увагу, що йому з грудня 2024 року по лютий 2025 року зменшено розмір грошового забезпечення без належних правових підстав.

За твердженням позивача, одноденний розмір грошового забезпечення повинен становити 571,42 грн/день, тому за 110 днів невикористаної відпустки компенсація становить 62 810 грн., натомість відповідач нарахував та виплатив 33 739,20 грн.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що позивач впродовж 2024 року звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у період: з 12.02.2024 по 20.02.2024; з 24.03.2024 по 06.05.2024; з 28.06.2024 по 07.09.2024; з 13.09.2024 по 11.12.2024. Враховуючи, що позивач був відсутній на робочому місці та не виконував свої посадові обов`язки у зв`язку з довготривалим перебуванням на лікарняному більше 5 місяців, начальник УБН ГУНП в Черкаській області полковник поліції Гречишкін Ю.А. звернувся 11.12.2024 з рапортом до начальника ГУНП в Черкаській області О. Гудими. На підставі цього рапорту, наказом ГУНП в Черкаській області від 11.12.2024 № 454 о/с позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 13 грудня 2024 року та направлено на медичний огляд військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» (направлення № 442 від 13.12.2025).

29.01.2025 позивач після тимчасової непрацездатності приступив до виконання службових обов`язків та з цієї дати йому поновлено виплату грошового забезпечення. З 10.02.2025 позивач звільнений зі служби в поліції за власним бажанням.

Представник відповідача звернув увагу, що у зв`язку з низькими практичними показниками у службовій діяльності позивача і неналежним обсягом виконання ним обов`язків, передбачених положенням про УБН, начальник УБН ГУНП в Черкаській області полковник поліції Гречишкін Ю.А. рапортом від 24.10.2024 за № 27465-2024, від 16.11.2024 за № 34282-2024 та від 04.12.2024 за № 39690-2024 звертався до начальника ГУНП в Черкаській області з проханням зменшити преміювання останньому. З урахуванням зазначених рапортів, на підставі погоджених із заступником начальника ГУНП списків працівників УБН ГУНП в Черкаській області, наказами ГУНП в Черкаській області № № 793 від 25.10.2024, 891 від 25.11.2024, 973 від 18.12.2024 починаючи з жовтня 2024 по грудень 2024 преміювання позивачу було зменшено. А наказом ГУНП в Черкаській області № 45 о/с від 05.02.2025 встановлено щомісячну премію за період з 29.01. по 31.01.2025 року в розмірі 10% та за лютий 2025 року в розмірі 10%.

За твердженням відповідача, Головне управління Національної поліції в Черкаській області діяло в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений законом, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В додатках до відзиву на позовну заяву міститься клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтоване тим, що з наказом № 454 о/с від 11.12.2024, яким позивачу припинено виплату грошового забезпечення, позивача ознайомлено 03.01.2025, про що свідчить його підпис на копії витягу з цього наказу, тому місячний строк на його оскарження закінчився 03.02.2025. З наказом № 45 о/с від 05.02.2025, яким позивача звільнено зі служби в поліції та встановлено премію в розмірі 10% з наданням розрахункового листа за січень і лютий 2025 позивача ознайомлено 10.02.2025, про що свідчить його підпис на копії цього наказу і копії розрахункового листа, тому місячний строк на його оскарження закінчився 10.03.2025. Оскільки до суду позивач звернувся 14.05.2025, тому пропустив місячний строк звернення до суду за захистом прав, відповідно, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

У позовній заяві позивач просив поновити строк звернення до суду за захистом прав, мотивуючи свою позицію тим, що з розрахунковим листком ознайомився 10.02.2025, який підтверджує нараховані та виплачені суми грошового забезпечення. У період з 09.05.2025 по 13.05.2025 позивач перебував на лікуванні, тому вважає, що пропустив тримісячний строк звернення за судовим захистом з поважних причин.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в ГУНП в Черкаській області у період з 06.03.2017 по 24.11.2019 (з 06.03.2017 по 11.04.2019 - Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області, з 12.04.2019 по 24.11.2029 - управління стратегічних розслідувань ГУНП в Черкаській області) та з 14.12.2020 по 10.02.2025, в тому числі з 01.11.2023 по 10.02.2025 - управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Черкаській області.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого 3-го відділу (міжрайонний) управління боротьби з наркозлочинністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області, позивач не виконував службові обов`язки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у період:

- з 12.02.2024 по 20.02.2024;

- з 24.03.2024 по 06.05.2024;

- з 28.06.2024 по 07.09.2024;

- з 13.09.2024 по 11.12.2024;

- з 12.12.2024 по 28.01.2025.

Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області від 11.12.2024 № 454 о/с, на підставі рапорту начальника УБН ГУНП в Черкаській області полковника поліції Гречишкіна Ю.А. від 11.12.2024 та враховуючи вимоги абзаців 1, 5 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 260, позивачу призупинено виплату грошового забезпечення з 13 грудня 2024 року та направлено на медичний огляд військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» (направлення № 442 від 13.12.2025).

Судом встановлено, що начальник УБН ГУНП в Черкаській області полковник поліції Гречишкін Ю.А. рапортами від 24.10.2024 за № 27465-2024, від 16.11.2024 за № 34282-2024 та від 04.12.2024 за № 39690-2024 звертався до начальника ГУНП в Черкаській області з проханням зменшити преміювання позивача.

З урахуванням зазначених рапортів, на підставі погоджених із заступником начальника ГУНП списків працівників УБН ГУНП в Черкаській області, наказами ГУНП в Черкаській області № № 793 від 25.10.2024, 891 від 25.11.2024, 973 від 18.12.2024 починаючи з жовтня 2024 по грудень 2024 преміювання позивачу зменшено. Наказом ГУНП в Черкаській області № 45 о/с від 05.02.2025 встановлено щомісячну премію за період з 29.01.2025 по 31.01.2025 року в розмірі 10% та за лютий 2025 року в розмірі 10%.

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» прийнято рішення в формі довідки № 99/П від 23.01.2025, яким позивача визнано придатним до служби в поліції, непридатним до служби на посаді старшого оперуповноваженого управління боротьби з наркозлочинністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

29.01.2025 позивач по закінченню тимчасової непрацездатності приступив до виконання службових обов`язків, про що т.в.о. заступника начальника управління - начальника 1-го відділу (оперативних розробок та оперативної роботи) УБН ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 рапортом від 29.01.2025 доповів начальнику ГУНП в Черкаській області.

Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області № 43 о/с від 03.02.2025, з 29.01.2025 позивачу поновлено виплату грошового забезпечення.

Також 29.01.2025 позивач звернувся до начальника ГУНП в Черкаській області з рапортом про його звільнення зі служби в поліції за власним бажанням.

Наказом ГУНП в Черкаській області № 45 о/с від 05.02.2025 на підставі рапорту ОСОБА_1 від 29.01.2025 та довідки, виданої медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Черкаській області» від 23.01.2025 року №99/П, у відповідності до п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції з 10.02.2025, встановивши щомісячну премію за період з 29.01.2025 по 31.01.2025 в розмірі 10% та за лютий 2025 року в розмірі 10%, сплативши компенсацію за 2 доби невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2018 році, за 11 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2019 році, за 18 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2020 році, за 9 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2021 році, за 10 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2022 році, за 21 добу невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2023 році, за 36 діб невикористаної щорічної оплачуваної відпустки у 2024 році та за 3 доби щорічної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час в 2025 році. Загальна кількість невикористаних днів відпусток становить 110 діб.

Із наказом № 45 о/с від 05.02.2025 позивача ознайомлено в день його звільнення - 10.02.2025, про що свідчить його підпис на копії цього наказу. В цей же день 10.02.2025 позивачу повідомлено про нараховані та виплачені йому суми грошового забезпечення при звільненні за січень і лютий 2025, в тому числі і з сума компенсації за невикористані відпустки, та надано копію розрахункового листа за лютий 2025, про що свідчить його підпис на копії цього розрахункового листа.

В подальшому, 18.03.2025 на адресу ГУНП в Черкаській області надійшов адвокатський запит адвоката Сененко К.В., яка діє в інтересах позивача, в якому остання просила надати:

- довідку про складові грошового забезпечення капітана поліції ОСОБА_1 (0057965) - старшого оперуповноваженого 3-го відділу (міжнародного) управління боротьби з наркозалежністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області за період часу з 01.01.2024 року по 05.02.2025 року включно;

- довідку про складові грошового забезпечення за кожен місяць служби капітана поліції ОСОБА_1 (0057965) - старшого оперуповноваженого 3-го відділу (міжнародного) управління боротьби з наркозалежністю Головного управління Національної поліції в Черкаській області за період часу з 01.01.2018 року по 05.02.2025 року включно;

- копії наказів про надання щорічних основних відпусток за 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 рік та повідомити чи в повному обсязі надана компенсація за невикористані щорічні дні відпустки з наданням підтверджуючих документів;

- розрахунок компенсації за 1 день невикористаної щорічної оплаченої відпустки у 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 ріках, де вказати з якої суми грошового забезпечення розраховано компенсацію за невикористані 110 днів відпустки;

- графік добових чергувань з 01.01.2017 року по 31.12.2024 року включно, відносно ОСОБА_1 та повідомити чи в повному обсязі здійснена виплата грошового забезпечення за всі добові чергування та надати відповідний розрахунок.

Крім того у своєму запиті адвокат просила повідомити, чи повністю здійснено розрахунок з ОСОБА_1 після його звільнення зі служби 05.02.2025, та надати підтверджуючи документи цього.

11.04.2025 листом № 77671-2025 Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області з урахуванням продовження терміну розгляду адвокатського запиту (лист ГУНП № 60695-2025 21.03.2025) надана відповідь на адвокатський запит з наданням усієї запитуваної інформації, яка 15.04.2025 вручена адвокату Сененко К.В. особисто під підпис.

Позивач не погоджуючись з правомірністю бездіяльності відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22.

За наведеного правового регулювання, зважаючи, що позивач оскаржує правомірність розрахунку при звільненні та виплату усіх належних сум при звільненні, тому до спірних правовідносин застосовується тримісячний строк звернення за захистом прав до суду.

10.02.2025 позивачу повідомлено про нараховані та виплачені йому суми грошового забезпечення при звільненні за січень і лютий 2025, в тому числі і суму компенсації за невикористані відпустки, та надано копію розрахункового листа за лютий 2025 року, про що свідчить його підпис на копії цього розрахункового листа. Отже, граничний строк звернення за судовим захистом припадає на 10.05.2025, однак у період з 09.05.2025 по 13.05.2025 позивач перебував на лікуванні, що підтверджено відповідною випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 13.05.2025.

Позовна заява подана до суду 14.05.2025, тому з урахуванням наведених обставин перебування позивача на лікуванні, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення за судовим захистом з поважних причин, який підлягає поновленню. Відповідно в задоволенні поданого представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду - суд відмовляє.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-УІІІ (далі - Закон №580-УШ).

Згідно з ч.1, 2 ст.94 Закону №580-УІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова №988) визначено, що Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Відповідно до п.1 Постанови № 988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ст.94 Закону України "Про Національну поліцію", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, Міністерство внутрішніх справ України видало наказ № 260 від 06.04.2016, яким затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Абзацами 1, 5 пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 260 визначено, що поліцейським, звільненим від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, або тим, які перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, зберігається виплата грошового забезпечення, яке вони отримували на день, що передував звільненню від виконання службових обов`язків, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, але не більше ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні, при цьому виплата грошового забезпечення за час хвороби понад чотири місяці допускається на підставі висновку військово-лікарської комісії щодо придатності поліцейського до подальшої служби в поліції та з дозволу Голови Національної поліції або особи, яка тимчасово виконує його обов`язки.

З наведених норм Порядку №260 вбачається, що виплата грошового забезпечення поліцейському у період тимчасової непрацездатності здійснюється з урахуванням усіх його складових, тобто основних і додаткових видів грошового забезпечення. Виключенням з наведеного правила є тимчасова непрацездатність поліцейського яка триває більше ніж чотири місяці.

Наведеними нормами Порядку №260 не передбачено обов`язковою умовою такої непрацездатності її безперервність.

Зі змісту наявних в матеріалах справи документів вбачається, що тимчасова непрацездатність позивача тривала з 28.06.2024 по 07.09.2024, а у подальшому продовжена з 13.09.2024 по 28.01.2025.

Отже, у період з 08.09.2024 по 12.09.2024 позивач перебував на службі, однак загалом тимчасова непрацездатність позивача тривала більше чотирьох місяців, оскільки позивач не виконував свої посадові обов`язки 210 днів. Відповідно, у грудні 2024 року відповідач правомірно припинив позивачу виплату грошового забезпечення та відновив його виплату після виходу позивача на службу 29.01.2025.

Вирішуючи питання про встановлення позивачу премії, суд враховує, що відповідно до п. 12 розд. ІІ Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 31.05.2016 № 970, з метою визначення порядку матеріального заохочення поліцейських з урахуванням специфіки умов проходження служби та особливостей виконання покладених на них службових обов`язків, затверджено Положення про преміювання поліцейських НПУ (далі - Положення 970).

Відповідно до підпункту 1.2 Положення 970 преміювання поліцейських, умови грошового забезпечення яких визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», також іншими нормативно-правовими актами, що регламентують питання грошового забезпечення поліцейських, здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Підпунктом 3.1. Положення 970 визначено, що показники преміювання визначаються за результатами служби за місяць за наступними показниками:

- неухильне дотримання положень Конституції України, законів України інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського;

- професійність виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

- виконання заходів, передбачених планами роботи Національної поліції України, відповідного територіального органу та підпорядкованому йому структурному підрозділі;

- виконавська дисципліна (виконання доручень Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, керівництва Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції України та відповідного територіального органу;

- своєчасність та якість підготовки наказів, довідкових, аналітичних та інших матеріалів, що стосуються діяльності Національної поліції України;

- виявлення причин та умови, що сприяють учиненню кримінальних, адміністративних правопорушень, ужиття в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення;

- уживання заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю цивільних осіб і публічної безпеки, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

- службова дисципліна.

Відповідно до підпункту 4.1. Положення 970 розмір премії визначається за показниками, зазначеними в підпункті 3.1 відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати служби.

Підпунктом 4.1. Положення 970 визначено, що наказ про встановлення розміру премії поліцейським готує відповідний підрозділ кадрового забезпечення на підставі поданих списків, погоджений із заступником начальника органу відповідно до функціональних повноважень та підписаний керівником органу, терміном до останнього числа місяця, за який установлюється премія. Після цього наказ направляється до фінансового підрозділу ГУНП.

З наведеного правового регулювання порядку нарахування премії працівникам поліції вбачається, що визначення її розміру залежить від результатів та показників успішності виконання посадових обов`язків і належить до дискреційних повноважень відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, полковник поліції Гречишкін Ю.А. рапортами від 24.10.2024 за № 27465-2024, від 16.11.2024 за № 34282-2024 та від 04.12.2024 за № 39690-2024 звертався до начальника ГУНП в Черкаській області з проханням зменшити преміювання позивачу, у зв`язку з низькими практичними показниками у службовій діяльності позивача і неналежним обсягом виконання ним обов`язків, передбачених положенням про УБН, начальник УБН ГУНП в Черкаській області.

Отже, за наявності обставин, які свідчать про відсутність достатньої результативності в роботі, відповідач у межах дискреційних повноважень, мав право на встановлення позивачу премії, розмір якої відповідає особистому вкладу позивача в загальні результати служби ,тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо виплати компенсації за 110 днів невикористаної щорічної відпустки, суд виходить з такого.

У відповідності до абзацу 10 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, позивач мав право на отримання компенсації невикористаної відпустки виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, на яке позивач мав право на дату звільнення зі служби. Враховуючи, що відповідач не порушив порядку нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, тому грошова компенсація правомірно останньому виплачена виходячи з грошового забезпечення, яке позивач отримував на дату звільнення зі служби.

Згідно частини 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому понесені витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО