Справа № 640/14375/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/14375/22

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 01 вересня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі перший відповідач, УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації) про зобов`язання відповідача призначити позивачу допомогу на проживання, починаючи із травня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач постійно проживала і зареєстрована в Донецькій області місто Донецьк. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту позивач у 2014 році покинула своє місце проживання в м. Донецьк та переїхала до м. Києва. Позивач 23 жовтня 2014 року отримала статус внутрішньо переміщеної особи.

Позивач зазначає, що з 2014 року разом з родиною орендує житло в м. Києві, самостійно сплачує належні орендні платежі і здійснює оплату за отримані комунальні послуги.

У період із 24 жовтня 2014 року по 23 листопада 2017 року позивач отримувала щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У листопаді 2017 року перестала отримувати допомогу, оскільки у її власності з`явився подарований житловий будинок, розташований в Луганській області, Кремінському районі, м. Кремінна.

Зазначений будинок станом на 2017 рік, момент припинення отримання допомоги, не був на тимчасово окупованій території, у районах проведення антитерористичної операції та не належав до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Проте, із початком воєнних дій 22 лютого 2022 року на території України державою декларовано про подальшу підтримку внутрішньо переміщених осіб і надання допомоги на проживання. З огляду на негативні зміни в житті, що відбулись у зв`язку із військовим вторгненням на Україну, погіршення фінансового стану, позивач як внутрішньо переміщена особа, правомірно розраховувала на отримання соціальних виплат, які можливо було витратити на покриття витрат на проживання.

Позивач 17 травня 2022 року звернулась до відповідача і подала відповідну заяву та документи щодо призначення допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, у відповідь на яку 21 червня 2022 року отримала лист відповідача від 01 червня 2022 року № 37/10-3339 із відмовою у задоволенні заяви.

Така позиція органу соціального захисту, на думку позивача, суперечить нормам діючого законодавства України та порушує її права як внутрішньо переміщеної особи у сфері соціального захисту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Від Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 05 жовтня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких тих підстав.

Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок № 332), визначено механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, (далі - Порядок № 505) (постанова Уряду втратила чинність 20.03.2022) був визначений механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Представник відповідача зазначає, що як підтверджує позивач у позовній заяві, вона не отримувала грошову допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Порядку № 505 на момент звернення 17 травня 2022 року.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Представник відповідача зазначає, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи до 24 лютого 2022 року (з 23 жовтня 2014 року), проживає в місті Києві з 2014 року, не отримувала виплати відповідно до Порядку № 505 на день звернення до відповідача, у відповідача були відсутні законні підстави для призначення позивачу допомоги, відповідно до Порядку № 332.

Представник відповідача вказує, що підставою для відмови в призначенні допомоги на проживання позивачу стала, підтверджена позивачем в позовній заяві, відсутність отримання щомісячної адресної допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку № 505, та відсутність підтверджених фактів про повторне переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року, про що і було повідомлено позивача листом від 01 червня 2022 року № 37/10-3339.

Від позивачки 20 жовтня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій викладено мотиви відхилення наведених відповідачем у відзиві заперечень.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження та вирішено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року постановлено вважати найменуванням відповідача Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі УСВП Дніпровської РДА), залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі другий відповідач, ГУПФУ в м. Києві) до участі у справі як другого відповідача, витребувано від УСВП Дніпровської РДА докази, яких не вистачає для розгляду справи.

На виконання ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року від УСВП Дніпровської РДА до суду 03 листопада 2025 року надійшли витребувані докази.

ГУПФУ в м. Києві правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалося.

Дослідивши матеріали справи у змішаній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23 жовтня 2014 року № 3004-559 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якої фактичним місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

З листа УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 серпня 2022 року № 37/07-8395 судом установлено, що позивач 24 жовтня 2014 року звернулась до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг. У період з 24 жовтня 2014 року по 23 листопада 2017 року ОСОБА_1 отримувала щомісячну адресну допомогу, призначену згідно з Порядком № 505.

Відповідно до інформації, зазначеної у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» від 28 лютого 2007 року № 13734659, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на житловий будинок з будівлями за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі 28 жовтня 1996 року за № 2-1796 Кремінською державною нотаріальною конторою.

Позивач 17 травня 2022 року звернулась до УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Листом від 01 червня 2022 року № 37/10-3339 УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у відповідь на заяву позивача від 17 травня 2022 року повідомило, що відповідно до пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709), допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Правові підстави для задоволення заяви від 17 травня 2022 року відсутні.

Відповідно до інформації, зазначеної в довідці УСВП Дніпровської РДА вiд 03 листопада 2025 року № 37/09-8994, згідно з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дніпровському районі міста Києва з 23 жовтня 2014 року і по теперішній час. Відповідно до Порядку № 505, на підставі рішень УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 та членам її сім`ї призначено щомісячну адресну допомогу за періоди: з 24.10.2014 по 23.04.2015 - 2210,00; з 24.04.2015 по 23.10.2015 - 2210,00; з 16.11.2015 по 15.05.2016 - 1768,00; з 16.05.2016 по 15.11.2016 1768,00; з 24.11.2016 по 23.05.2017 1768,00; 24.05.2017 по 23.11.2017 1768,00. Відповідно до Порядку № 332 рішення про призначення допомоги на проживання ОСОБА_1 не приймалося.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1706-VII) встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті 1 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України (абзац перший частини першої статті 7 Закону № 1706-VII).

З 07 жовтня 2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, якою затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Пунктом 2 Порядку № 505 передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

У зв`язку із набранням чинності 22.03.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, якою затверджений Порядок № 332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Пунктом 2 Порядку № 332 (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 року заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік).

У разі віднесення територій до таких, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, допомога надається з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому відповідна інформація внесена до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що пунктом 2 передбачено коло осіб, яким надається допомога на проживання, а пункт 3 містить положення щодо розміру та умов надання чи ненадання такої допомоги за певних обставин.

З аналізу наведених норм слідує, що внутрішньо переміщена особа має право на допомогу на проживання, визначену Порядком № 332 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) незалежно від дати взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: це тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, або на цій території проводяться бойові дії та ця територія міститься в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204-р (далі Розпорядження № 204-р).

При цьому, у разі якщо внутрішньо переміщена особа станом на 01 березня 2022 року отримувала щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови № 505, допомога на проживання, яка передбачена Порядком № 332 призначається автоматично без подання додаткового звернення.

У свою чергу, випадок, за якого допомога на проживання, визначена Порядком № 332, не надається, законодавець пов`язав з умовою невключення регіону до переліку, затвердженого розпорядженням № 204-р, до якого внутрішньо переміщена особа перемістилась до 24 лютого 2022 року, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови № 505, а не з датою включення регіону до переліку про який йде мова в пункті 2 Порядку № 332.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 14 червня 2023 року у справі № 160/12308/22, від 24 січня 2024 року у справі № 160/17083/22.

Відповідно до Розпорядження № 204-р Донецька область, з якої у 2014 році перемістилась позивач, включена до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

При цьому, місто Київ, до якого позивач перемістилась до 24 лютого 2022 року також включений до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

За таких обставин, оскільки позивач перемістилась з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку № 332 (на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням № 204-р), вона належить до кола осіб, що мають право на допомогу на проживання відповідно до Порядку № 332, оскільки вона не підпадає під виключення, за якого таким особам допомога на проживання не надається, а відтак відмова УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у призначенні заявленої позивачкою допомоги є протиправною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» (далі Постанова № 765), затверджений Перелік видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюються органами Пенсійного фонду України (далі - Перелік).

Пунктом 1 Переліку визначено, що призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Постановою № 765 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, у Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» у пункті 4 абзаци перший - третій викласти в такій редакції:

«4. Для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява). Така заява подається органу Пенсійного фонду України або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі утворення) ради (далі - посадова особа виконавчого органу) або адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

Заява також може подаватися за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи одного з членів сім`ї уповноваженої особи за її вибором.

За технічної можливості заява може подаватися в електронній формі у разі наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків засобами Єдиного державного вебпотралу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), у довільній формі, придатній для сприйняття її змісту, відповідно до пункту 20-1 цього Порядку.».

Пунктом 7 Постанови № 765 визначено, що Пенсійний фонд України має:

- забезпечити з 1 липня 2025 року призначення та виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим цією постановою;

- протягом трьох місяців починаючи з 1 липня 2025 року забезпечити продовження виплати державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій, які до 30 червня 2025 року здійснювались структурними підрозділами, на підставі електронних списків отримувачів станом на 1 липня 2025 року, за винятком отримувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно із законодавством.

Отже, керуючись положеннями частини другої статті 9 КАС України, якою визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог та може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, та визнати протиправною відмову УСВП Дніпровської РДА у призначенні та виплаті ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за її заявою від 17 травня 2022 року.

Оскільки з 01 липня 2025 року відповідно до Постанови № 765 функції щодо нарахування та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам передано органам Пенсійного фонду України, то за вимогою позивачки зобов`язального характеру про виплату спірної допомоги належним відповідачем є ГУПФУ в м. Києві, тому саме цього відповідача суд вважає за необхідне зобов`язати здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 травня 2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку № 332.

Саме такий спосіб захисту порушених прав позивачки у повній мірі сприятиме їх відновленню.

Отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з корегуванням обраного способу захисту порушених прав позивача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та підлягає задоволенню, суд присуджує позивачу понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (місцезнаходження: 02125, місто Київ, вулиця Остафія Дашкевича, будинок 7-А, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у призначенні та виплаті ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за її заявою від 17 травня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 травня 2022 року допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, за її заявою від 17 травня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова