Справа № 200/8528/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Справа№200/8528/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Гарбузюк Ольгу Вячеславівну, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року як місяця підвищення доходів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року як місяця підвищення доходів;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування вимог абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року з урахуванням положень абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів після отримання ухвали про відкриття провадження; зобов`язано відповідача надати суду додаткові докази.

23 грудня 2024 року отримано від ІНФОРМАЦІЯ_1 відзив на позов та додаткові докази по справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.

Протягом 2017-2018 років позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 » СВ ЗСУ).

9 червня 2018 року позивача було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 » СВ ЗСУ та всіх видів забезпечення.

З відповіді на адвокатський запит від 12 листопада 2024 року № 09/02/1144 та відповіді на заяву про досудове врегулювання спору від 27 листопада № 09/02/123 позивачу стало відомо, що у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року індексація його грошового забезпечення не здійснювалась, а також протиправно було застосовано грудень 2015 року як базовий місяць (місяць підняття доходу) всупереч вимогам чинного законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин замість січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Також у відповіді на адвокатський запит було зазначено, що у період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року ОСОБА_1 не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абз.абз. 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Позивач вважає, що відповідач, не здійснивши у передбаченому законодавством порядку нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, порушив право ОСОБА_1 на отримання належних сум грошового забезпечення (а.с. 1-8).

У відзиві на позов та додаткових поясненнях відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення наступним.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України встановлено, що керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1.14 розділу 1 наказу Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (діяв з 1 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року) роз`яснення з питань застосування норм цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів з питань виплати грошового забезпечення надаються директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України та іншими посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до законодавства України.

Листом директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/9/1/2 від 4 січня 2016 року повідомлено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовцям починаючи з 1 січня 2016 року припинена до окремого рішення, у зв`язку з відсутністю механізму її нарахування військовослужбовцям.

Оскільки військова частина є бюджетною організацією, а з січня 2016 року по лютий 2018 року у Державному бюджеті України не було закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення, у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

У березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів у військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», внаслідок чого для обчислення поточної індексації грошового забезпечення за період з 10 листопада 2018 року місяцем підвищення доходу є березень 2018 року.

Абзацем 5 п. 5 та додатку № 4 Порядку № 1078 встановлено, що під час порівняння суми підвищення заробітної плати (грошового забезпечення) та суми індексації у місяці підвищення повинні враховуватись всі складові заробітної плати грошового забезпечення, які не мають разового характеру виплати. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Громадянину ОСОБА_2 до 1 березня 2018 року був встановлений посадовий оклад в розмірі 1077,00 грн, з 1 березня 2018 року - 5070,00 грн; грошове забезпечення до 1 березня 2018 року складало - 4377,92 грн, з 1 березня 2018 року - 12411,84 грн.

При цьому сума підвищення грошового забезпечення склала 5806,72 грн, що перевищує суму індексації, яка склалася в березні 2018 року по базовому місяцю січень 2008 року - 4463,15 грн.

У зв`язку із зазначеним індексація грошового забезпечення позивача у період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року здійснювалась згідно із чинним законодавством.

Просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог (а.с. 34-41, 45-46).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 від 12 квітня 2017 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання згідно з довідкою ВПО 764-: АДРЕСА_2 ; відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 7 грудня 2017 року позивач є учасником бойових дій (а.с. 11-14).

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження, зазначене у відзиві на позов та додаткових поясненнях: АДРЕСА_3 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 34, 45).

Як встановлено судом, позивач з 30 січня 2017 року по 9 червня 2018 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме:

- наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 30 січня 2017 року № 23 майор ОСОБА_1 , призначений наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22 грудня 2016 року № 556 на посаду заступника начальника відділу територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України, який прибув з військової частини НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 , з 30 січня 2017 року зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_9 та на всі види забезпечення [….] (а.с. 15, 53);

- наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 (по стройовій частині) від 9 червня 2018 року № 152 майора ОСОБА_1 , заступника начальника відділу територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_9 […] вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби, м. Маріуполь. З 9 червня 2018 року виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_9 та всіх видів забезпечення (а.с. 52).

8 листопада 2024 року представник позивача, адвокат Гарбузюк О.В., звернулась до відповідача із заявою (вих. № 109) (копії заяви суду не надано) (а.с. 16).

Листом від 12 листопада 2024 року (вих. № 09/02/1144) ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідь на заяву адвоката Гарбузюк О.В. повідомив, що індексація грошового забезпечення з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із не закладенням до бюджету коштів для виплати індексації в період з січня 2016 року по лютий 2018 року. В березні 2018 року у військовослужбовців посадові оклади були збільшені відповідно по постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», індексація грошового забезпечення за цей місяць не проводилась, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів). Тільки у грудні 2018 року у військовослужбовців настало право для проведення індексації грошового забезпечення по індексу 3,7% (103,7% - 100%). Посадовий оклад ОСОБА_2 до 1 березня 2018 року 1 077,00 грн, з 1 березня 2018 року 5 070,00 грн. Грошове забезпечення до 1 березня 2018 року склало 4 377,92 грн, з 1 березня 2018 року 12 411,84 грн. Сума підвищення грошового забезпечення склала - 5 806,72 грн, що перевищує суму індексації, яка склалася в березні 2018 року по базовому місяцю січень 2008 року 4 463,15 грн. Таким чином, індексація грошового забезпечення позивача з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась, а з 1 березня 2018 року по 22 вересня 2020 року - нараховувалась та виплачувалась відповідно до чинного законодавства (а.с. 16-17).

25 листопада 2024 року представник позивача, адвокат Гарбузюк О.В., звернулась до відповідача із заявою (вих. № 121) (копії заяви суду не надано) (а.с. 19).

Листом від 27 листопада 2024 року (вих. № 09/02/123/) у відповідь на заяву адвоката Гарбузюк О.В. від 25 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати (грошового забезпечення) починається з січня 2016 року. Згідно із п. 5 Порядку № 1078 в разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100%. З урахуванням цього, нові єдині підходи для проведення індексації, які запроваджені постановою № 1013, необхідно після збільшення військовослужбовцям посадових окладів - з березня 2018 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704). З січня 2016 року по лютий 2018 року не було закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення, тому індексація грошового забезпечення починаючи з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2028 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (а.с. 19-20).

Згідно із архівною відомістю, наданою ІНФОРМАЦІЯ_6 , нарахування та виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з січня 2017 року по липень 2018 року здійснювалось наступним чином:

у лютому 2017 року (за січень): посадовий оклад - 135,93 грн, оклад за військове звання 16,12 грн, надбавка за вислугу років 53,22 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 52,34 грн, премія 291,82 грн, винагорода за АТО - 154,84 грн, винагорода 269,30 грн, разом нараховано 973,57 грн;

березень 2017 року: посадовий оклад - 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 420,70 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 811,35 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 2142,86 грн, винагорода 4174,47 грн, разом нараховано 13 274,78 грн;

квітень 2017 року: посадовий оклад - 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 420,70 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 811,35 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 2 400,00 грн, винагорода 4 174,47 грн, разом нараховано 13 531,92 грн;

травень 2017 року: посадовий оклад - 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 604,88 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 62,04 грн, премія 4 523,40 грн, допомога на оздоровлення 7 047,60 грн, винагорода за АТО 3500,00 грн, винагорода 111,87 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4228,56 грн, разом нараховано 22 121,55 грн;

червень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 3500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 293,18 грн, разом нараховано 14 948,48 грн

липень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 1856,67 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 293,18 грн, разом нараховано 13 315,15 грн;

серпень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 3 500,00 грн, підйомна допомога 22 552,32 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 293,18 грн, разом нараховано 37 500,80 грн;

вересень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 1 887,10 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 228,58 грн, разом нараховано 13 163,26 грн;

жовтень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, одноразова премія за дисциплінарним статутом 1 000,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 7 155,40 грн, винагорода за АТО 2850,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 293,18 грн, разом 22 453,88 грн;

листопад 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 4209,68 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 392,18 грн, разом нараховано 15 658,16 грн;

грудень 2017 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, одноразова допомога за дисциплінарним статутом 3 000,00 грн, винагорода за АТО 1 960,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 392,18 грн, разом 16 398,48 грн;

січень 2018 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 3 919,35 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 392,18 грн, разом нараховано 15 367,83 грн;

лютий 2018 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 480,80 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 523,40 грн, винагорода за АТО 4 500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 841,40 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 283,18 грн, разом нараховано 15 948,48 грн;

березень 2018 року: посадовий оклад - 1077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 210,48 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, піднайом житла 2 550,00 грн, премія 4 846,50 грн, винагорода за АТО 4 500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 705,24 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (50%) - 4 243,75 грн, разом нараховано 18 276,52 грн;

квітень 2018 року: посадовий оклад 5 070,00 грн, оклад за військове звання 1 340,00 грн, надбавка за вислугу років 3 205,00 грн, надбавка за таємність 507,00 грн, премія 1 328,34 грн, винагорода за АТО 3 919,35 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 961,50 грн, разом нараховано 16 331,19 грн;

травень 2018 року: посадовий оклад 5 070,00 грн, оклад за військове звання 1 340,00 грн, надбавка за вислугу років 3 205,00 грн, надбавка за таємність 507,00 грн, піднайом житла 4 366,00 грн, премія 1475,37 грн, винагорода за АТО 4 350,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 961,50 грн, разом 21 274,87 грн;

червень 2018 року: посадовий оклад 5 070,00 грн, оклад за військове звання 1 340,00 грн, надбавка за вислугу років 3 205,00 грн, піднайом житла 3 284,00 грн, премія 2 535,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 961,50 грн, разом нараховано 16 395,50 грн;

липень 2018 року (за червень 2018 року): посадовий оклад - 1 521,00 грн, оклад за військове звання 402,00 грн, надбавка за вислугу років 961,50 грн, премія 760,50 грн, одноразова премія за дисциплінарним статутом 300,00 грн, винагорода за АТО 3 527,42 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 288,45 грн, разом нараховано 7 760,87 грн (а.с. 18, 21, 54).

Як вбачається з цієї довідки, протягом спірного періоду нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення не здійснювалось.

Будучи не згодним із не нарахуванням та не виплатою йому індексації грошового забезпечення протягом спірного періоду, зокрема із застосуванням в якості базового місяця (місяця підвищення доходів) січня 2008 року (у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року) та індексації з урахуванням положень абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (у період з 1 березня по 9 червня 2018 року), позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно із ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму.

У ст. 4 Закону № 1282-XII зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (до 1 січня 2016 року), 103 відсотка (після 1 січня 2016 року). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

За змістом абз. 5 п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 1078 оплата праці, у тому числі, грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно із абз. 4 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Порядок визначення суми індексації протягом спірного періоду регулювався абз. 6 п. 4 Порядку № 1078 (з 15 березня 2018 року врегульований абз. 5 цього ж пункту з тотожнім змістом), згідно якого сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова № 1013), яка набрала чинності 15 грудня 2015 року.

Згідно з п. 6 цієї постанови вона застосовується з 1 грудня 2015 року.

Отже, з 1 грудня 2015 року п. 5 Порядку № 1078 застосовувався у новій редакції (в редакції, аналогічній абз. 6 п. 4 Порядку № 1078 до внесення змін постановою 1013).

Відповідно до редакції абз. 1 п. 5 Порядку № 1078, яка чинна з 1 грудня 2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Абзацом 4 п. 5 Порядку № 1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз. 5 п. 5 Порядку № 1078).

Згідно з абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Пунктами 1, 3 Постанови № 1013, крім іншого, встановлено, що:

- підвищуються посадові оклади з 1 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

- підвищуються з 1 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078.

Отже, з 1 грудня 2015 року Постановою № 1013 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Крім цього, вказана постанова передбачала підвищення розмірів посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також перегляд постійний додаткових виплат, щоб розмір такого підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. Зазначене мало на меті «обнуління» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою № 1013.

Проаналізувавши наведені приписи Постанови № 1013, суд висновує, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати тим працівникам/службовцям, яким були підвищені оклади/тарифні ставки з 1 грудня 2015 року.

При цьому Постановою № 1013 не встановлені підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а тому січень 2016 року не можна вважати «місяцем підвищення доходу» («місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)»), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення позивача.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2023 року по справі № 620/7687/21 (п. 58) та у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 380/1730/22 (п. 62).

Згідно із редакцією Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою № 1013):

- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абз. 1 п. 5);

- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів населення (абз. 2 п. 5);

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (п. 10-2).

Порівняльний аналіз наведених приписів свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їх прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

При цьому з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується термін «місяць підвищення доходу» (місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій, […]). Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати/доходу визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).

Отже, з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати/доходу за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу. Зазначене відрізняє поняття «місяць підвищення доходу» та «базовий місяць», так як визначення останнього залежало також зростання заробітної плати за рахунок будь-якої з її постійних складових.

Системне тлумачення приписів Постанови № 1013 у взаємозв`язку з запровадженими нею змінами до п.п. 5, 10-2 Порядку № 1078 дає підстави для висновку, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення у періоди, починаючи з 1 грудня 2015 року, відповідачу належало переглянути «базовий місяць», визначений за правилами, що діяли до цієї дати, визначивши при цьому «місяць підвищення доходу» позивача (тобто, місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, яку займав позивач).

На час існування спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року включно.

Таким чином, саме січень 2008 року є місяцем, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача у періоди з 1 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21, від 30 березня 2023 року по справі № 380/16409/21, від 4 квітня 2023 року по справі № 300/5628/21 та інших.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги не здійснення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року, суд висновує, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_10 з нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача не здійснення індексації грошового забезпечення позивача у період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року на відсутність відповідного фінансування, суд зазначає таке.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 8 листопада 2005 року, заява № 63134/00). Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. У зв`язку із цим при розгляді даної справи Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, зазначивши, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.ст. 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Системний аналіз наведеного дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці і обмежене фінансування жодним чином не має впливати на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

У постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 620/3282/18 Верховний Суд, серед іншого, зазначив про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення та не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати.

Отже, відсутність фінансування або його обмеження жодним чином не може впливати на право позивача на отримання суми індексації грошового забезпечення за спірний період у належному розмірі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача з нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року із врахуванням п. 5 Порядку № 1078, - суд виходить з такого.

Як вже зазначалось судом, абзацом 1 п. 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у п. 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно із абз. 3 цього ж пункту індексація у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзацом 4 п. 5 Порядку № 1078 встановлено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно із абз. 5 п. 5 Порядку № 1078 (в редакції, що діяла до 2 квітня 2021 року) у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.

Отже, Порядок № 1078 фактично передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу:

1) поточної індексації та

2) індексації, яка розраховується як різниця між розміром підвищення місячного доходу (у випадку, якщо таке збільшення доходу відбулось у зв`язку зі підвищення тарифної ставки/окладу) та розміром індексації, що мала би бути нарахована, якби збільшення доходу не відбулось (індексація-різниця).

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки/окладу за посадою, яку він займав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до моменту настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за наявності яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

З 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схему тарифних коефіцієнтів за військовим званням.

У зв`язку із прийняттям даної постанови грошове забезпечення військовослужбовців збільшилося в абсолютному розмірі.

Враховуючи наведене, з 1 березня 2018 року місяцем підвищення доходу для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби) згідно з додатком 1 став березень 2018 року.

Як вбачається із відзиву на позов, відповідач не заперечує, що з березня 2018 року місяцем підвищення доходу для нарахування посадовим особам органів і підрозділів цивільного захисту індексації грошового забезпечення став саме березень 2018 року.

Разом із цим відповідач зазначає, що внаслідок збільшення грошового забезпечення позивача розмір підвищення грошового забезпечення перевищив суму індексації у місяці підвищення грошового забезпечення (розмір підвищення грошового забезпечення позивача за поясненням відповідача за березень 2018 року у порівнянні із лютим 2018 року склав 5806,72 грн, сума індексації у місяці підвищення 4463,15 грн).

Як вже зазначалось судом, згідно із абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абз. 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу; відповідно до абз. 4 цього ж пункту якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У постанові від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зазначив, що буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (абз. 5 п. 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз. 5 п. 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

У такому випадку відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Відповідно до п. 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, грошове забезпечення виплачується в поточному місяці за минулий.

Як вбачається з архівної відомості ОСОБА_1 за 2018 рік, розмір його грошового забезпечення:

за лютий 2018 року (сплачено у березні 2018 року) складав: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 210,48 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, підйом житла 2 550,00 грн, премія 4 846,50 грн, винагорода за АТО 4 500,00 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 706,24 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (60%) - 4 243,75 грн; всього - 18 276,52 грн;

за березень 2018 року (сплачено у квітні 2018 року) складав: посадовий оклад 5 070,00 грн, оклад за військове звання 1 340,00 грн, надбавка за вислугу років 3 205,00 грн, надбавка за таємність 507,00 грн, премія 1328,34 грн, винагорода за АТО 3 919,35 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 961,50 грн; всього 16 331,19 грн (а.с. 18, 21).

Суд зауважує, що винагорода за безпосередню участь в АТО (ООС) є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у ній. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих у такий період поранень (контузії, травми, каліцтва). Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а її розмір залежить як від днів участі в АТО (ООС), так і від виконаних завдань, що визначається наказом командира.

За таких обставин, винагорода за безпосередню за участь в АТО (ООС) не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для тих військовослужбовців, які залучені до участі у ній, вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, у зв`язку з чим така винагорода не враховуються при порівнянні розміру грошового забезпечення позивача в лютому і березні 2018 року та, зважаючи на подані сторонами розрахунки, ця обставина не є спірною.

З приводу щомісячної додаткової винагороди, суд зазначає, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Таке правозастосування відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постановах від 6 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17.

Отже, щомісячна додаткова винагорода підлягає врахуванню при порівнянні розміру грошового забезпечення позивача в лютому і березні 2018 року для цілей визначення права на отримання індексації-різниці.

Таким чином, для визначення права на отримання індексації-різниці грошове забезпечення ОСОБА_1 становить:

за лютий 2018 року: посадовий оклад 1 077,00 грн, оклад за військове звання 125,00 грн, надбавка за вислугу років 210,48 грн, надбавка за таємність 107,70 грн, премія 4 846,50 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 706,24 грн, щомісячна додаткова грошова винагорода (60%) - 4 243,75 грн; всього 11 316,67 грн;

за березень 2018 року: посадовий оклад 5 070,00 грн, оклад за військове звання 1 340,00 грн, надбавка за вислугу років 3 205,00 грн, надбавка за таємність 507,00 грн, премія 1 328,34 грн, надбавка за особливості проходження військової служби (10%) - 961,50 грн; всього 12 411,84 грн.

Отже, розмір підвищення посадового окладу ОСОБА_1 у березні 2018 року склав: 12 411,84 грн 11 316,67 грн = 1 095,17 грн.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 березня 2018 року помножений на величина приросту індексу споживчих цін і поділений на 100 відсотків (1 762,00 грн * 253,30% / 100% = 4 463,15 грн).

Враховуючи приписи абз. 4 п. 5 Порядку № 1078, сума належної позивачу індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між розміром можливої індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн 1 095,17 грн = 3 367,98 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що починаючи з березня 2018 року позивачу щомісячно мала нараховуватись індексація-різниця грошового забезпечення у розмірі 3 367,98 грн.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 22 червня 2023 року по справі № 520/6243/22.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про протиправність нездійснення відповідачем нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Керуючись наведеним вище, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням місяця підвищення доходів - січня 2008 року, а також індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року з урахуванням абз. 3-6 п. 5 Порядку № 1078 - також підлягають задоволенню.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору за подання даного позову.

Розглядаючи клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ч. 1 цієї статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті у разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може з а к л о п о т а н н я м і н ш о ї с т о р о н и, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд перш за все має встановити, що заявлені позивачем до стягнення судові витрати на правничу допомогу, по-перше, пов`язані із наданням послуг, перелічених в п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, по-друге, надані позивачу юридичні послуги мають бути відображені у договорі про надання правничої допомоги, по-третє, факт надання адвокатом зазначених у договорі послуг має бути доведеним відповідно до умов договору.

Лише після встановлення судом наведених вище обставин суд, з а н а я в н о с т і заперечень відповідача проти задоволення клопотання про стягнення витрат на правову допомогу (або клопотання про зменшення таких витрат), суд розглядає питання співмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Як вбачається з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). […]

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано копії наступних документів:

- договору № 39/24 про надання правової (професійної правничої) допомоги від 5 листопада 2024 року (а.с. 22-23);

- додатку № 1 до договору № 39/24 від 5 листопада 2024 року про розмір гонорару (зв.бік а.с. 23);

- акту наданих послуг згідно з договором № 39/24 про надання професійної правничої правової допомоги від 5 листопада 2024 року від 3 грудня 2024 року (а.с. 24);

- довідки про отримання гонорару готівкою у сумі 5 000,00 грн (а.с. 25).

Згідно з додатком № 1 до договору № 39/24 про розмір гонорару, гонорар успіху складає 20% від усіх отриманих позивачем виплат (коштів грошових допомог, тощо); порядок та строки розрахунків: протягом 3 днів з дати підписання договору позивач зобов`язується сплатити адвокату завдаток в розмірі 5 000,00 грн (зв.бік а.с. 23);

Відповідно до акту наданих послуг від 3 грудня 2024 року згідно з договором № 39/24 про надання професійної правничої правової допомоги, адвокатом Гарбузюк О.В. Цинбалову І.Б. надані наступні послуги:

1) направлення адвокатських запитів та заяв в інтересах клієнта та збирання доказів, необхідних для надання правничої допомоги; ціна - 2000,00 грн,

2) написання та подання адміністративного позову по справі; ціна - 3 000,00 грн (а.с. 24).

Згідно із довідкою, виданої адвокатом Гарбузюк О.В., на виконання договору № 39/24 про надання професійної правничої допомоги від 5 листопада 2024 року адвокатом були надані позивачу послуги, перелік яких міститься в Акті наданих послуг від 3 грудня 2024 року, які оплачені ОСОБА_1 повністю - адвокатом отримано від останнього гонорар у сумі 5 000,00 грн готівкових коштів (а.с.25).

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Надаючи правову оцінку наданим доказам, суд зазначає, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, […].

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг від адвоката Гарбузюк О.В. та факт понесення ним витрат на оплату цих послуг в заявленому розмірі.

Суд зауважує, що відповідачем не подавалось суду клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката.

Керуючись приписами ч. 6 ст. 134 КАС України суд не надає оцінку співмірності понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Як наслідок, клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року як місяця підвищення доходів.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 30 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січня 2008 року як місяця підвищення доходів.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з врахування вимог абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, при нарахуванні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 9 червня 2018 року із урахуванням положень абз. 3-6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати з правової допомоги у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна