Справа № 260/8832/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2025 року м. Ужгород№ 260/8832/24
Закарпатського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» трудовий стаж згідно записів в трудовій книжці в період роботи з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати з 11.09.2014 року ОСОБА_1 та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, пенсію по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи згідно записів в трудовій книжці з 23.07.1992-01.01.1993. 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в його трудовій книжці від 28.12.1972 року наявні записи про період роботи позивача з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997, є відтиски печатки, номери та дати реєстрації наказів про прийняття та звільнення, тобто вся інформація про зазначений період роботи міститься в трудовій книжці. Пенсію позивачу обчислено з урахуванням 36 років 06 місяців 1 день страхового стажу. Також, звертає увагу на те, що відповідачем не зараховано до страхового стажу для обчислення розміру пенсії вищевказані період роботи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання вимог суду, відповідачем надано копії матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 11.09.2014 року та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є безпідставними, оскільки ним не приймалось рішення про відмову щодо зарахування до страхового стажу позивача.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо отримання розрахунку страхового стажу та призначеної пенсії. При розрахунку пенсії до трудового стажу зараховано 36 років, 06 місяців, 01 день. Згідно записів трудової книжки позивача від 28 грудня 1972 року він працював у період з 23.07.1992-01.01.1993. 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997. Однак, відповідно до розрахунків трудового стажу наданих відповідачем період роботи позивача згідно трудової книжки з 23.07.1992 по 23.08.1994 року враховано лише період з 01.01.1993 по 30.06.1994 року, згідно трудової книжки період з 23.08.1994 по 17.04.1995 року враховано лише період з 01.01.1995 по 31.03.1995 року та згідно записів трудової книжки 17.04.1996 по 19.12.1997 року взагалі позивачем не було враховано.

Вважаючи протиправним дії відповідача щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно записів трудової книжки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Позивачем при поданні заяви 11.09.2014 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку від 28 грудня 1972 року.

Згідно з записами № 20-25 у трудовій книжці встановлено, що позивач працював в період з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997.

Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачу до страхового стажу з 23.07.1992 по 23.08.1994 року враховано лише період з 01.01.1993 по 30.06.1994 року, згідно трудової книжки період з 23.08.1994 по 17.04.1995 року враховано лише період з 01.01.1995 по 31.03.1995 року та згідно записів трудової книжки 17.04.1996 по 19.12.1997 року взагалі позивачем не було враховано

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997 є протиправною, оскільки вищевказаний період підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997 та здійснити перерахунок пенсії.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який в силу вимог статті 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» трудовий стаж згідно записів в трудовій книжці в період роботи з 23.07.1992-01.01.1993, 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахувати з 11.09.2014 року ОСОБА_1 та виплатити, з врахуванням раніше виплачених сум, пенсію по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи згідно записів в трудовій книжці з 23.07.1992-01.01.1993. 30.06.1994-23.08.1994, 23.08.1994-01.01.1995, 31.03.1995-17.04.1996, 17.04.1996-19.12.1997.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) судові витрати у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець