Справа № 560/6765/25
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6765/25

Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

24 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", в якому просив:

1) визнати протиправними дії працівників ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» щодо:

- проведення обшуку без попередження;

- пошкодження особистого майна позивача (мотузки для сушіння речей);

- відмови у складанні акту про обшук;

2) стягнути з ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень;

3) зобов`язати відповідача у майбутньому проводити обшуки відповідно до ПВР УВП з дотриманням прав засуджених.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівники адміністрації Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" 24.03.2025 без пояснення причин та без попередження провели обшук в камері №36, де позивач відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Під час обшуку пошкоджено особисте майно позивача, а саме, за допомогою ножа зрізано мотузку, на якій сушилися випрані речі. Вологі речі складені на парапет туалета, що порушує санітарно-гігієнічні норми. На запитання щодо альтернативного місця для сушіння речей запропоновано віддати їх на вулицю. Проте, на території установи відсутнє обладнане належним чином місце для сушіння речей. Також процедура передачі речей на вулицю не є чітко визначеною. На вимогу скласти акт обшуку, відповідач протиправно відмовив у її задоволенні з посиланням на те, що не було виявлено заборонених предметів. Зазначені дії відповідача спричинили позивачу моральну шкоду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечення на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є засудженим та відбуває покарання в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)".

Позивач, вважаючи, що під час проведення 24.03.2025 близько 20:30 год. працівниками Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" обшуку з порушенням норм законодавства, пошкоджено його особисте майно та завдано йому моральну шкоду, звернувся з позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

Згідно зі ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Режим у виправних і виховних колоніях, відповідно до частини 1 статті 102 КВК України, це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

Абзацами шостим та восьмим частини першої статті 107 КВК України передбачено, що засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами; одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо здійснення обшуку, який було здійснено працівниками Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" без попередження та дотримання вимог законодавства колегія суддів зазначає наступне.

Позивач в своєму позові та апеляційній скарзі посилається на порушення порушення здійснення заходів контролю, зокрема проведення обшуку без попередження та відмови у складанні акту про обшук та вилучення майна.

Зі змісту відзиву на позовну заяву встановлено, що відповідач зазначає про проведення технічного огляду камери, де відбувають покарання засуджені, а не проведення обшуку. В ході огляду виявлено сушіння білизни засудженими у не встановленому для цього місці. Надалі працівниками установи усунено вказане порушення без завдання шкоди особистому майну засуджених та порушень санітарно-гігієнічних норм. У цьому випадку Державною установою "Замкова виправна колонія (№58)" не порушено прав позивача, установа діяла в межах повноважень та згідно з чинним законодавством, щодо правомірності своїх дій посилається на розділ Х "Порядок проведення технічних оглядів камер" Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 №30/5-ДСК, відповідно до якої визначено, що технічні огляди кожної камери ДІЗО, карцеру, ПКТ (ОК), ПКТ виправної колонії (сектору) максимального рівня безпеки, арештного дому, дільниці СІЗО, ДПК проводяться щоденно під час приймання (здачі) чергування молодшими інспекторами чергової зміни у присутності чергового помічника начальника установи або його заступника.

Колегія суддів вважає необгрунтованими такі доводи відповідача, з урахуванням наступного.

В наданих поясненням відповідач зазначає, що керувався положеннями розділу Х "Порядок проведення технічних оглядів камер" Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання в установах виконання покарань, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.04.2016 №30/5-ДСК, однак колегія суддів зазначає, що доказів здійснення заходів контролю у вигляді технічного огляду відповідач не надав, саме лише посилання на Інструкцію №30/5-ДСК є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами, крім того така Інструкція №30/5-ДСК в закритому доступі, суд позбавлений можливості в повному обсязі дослідити порядок проведення технічного огляду камери засуджених. Самі лише пояснення контролюючого органу не можуть братись до уваги, оскільки не є належними доказами в порядку вимог ст.72 КАС України, підтвердження протилежного відповідач суду не надав. У зв`язку з чим колегія суддів при з`ясуванні обставин керується наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462.

Відповідно до п.6 ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України адміністрація колонії має право, за наявністю підстав, проводити огляд громадян, їх речей, транспортних засобів, які знаходяться на території колонії, а також вилучати документи, а також предмети, вироби і речовини, зберігання і використання яких засудженим заборонено. Порядок проведення обшуків і оглядів визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно з п.4 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

П.4 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462 засудженим забороняється мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені переліком.

Згідно з вимогами розділу 4 наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462 щодо порядку проведення оглядів і обшуків встановлено, що з метою виявлення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, не передбачених переліком, а також грошей, цінних паперів і речей, предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приготувань до втечі з-під варти, розшуку засуджених, які переховуються, тощо проводяться обшуки та огляди засуджених, персоналу і громадян, які перебувають на території установ виконання покарань та прилеглій території, а також контрагентських об`єктах, їхніх речей і одягу, транспортних засобів, приміщень, територій житлових та виробничих зон.

При обшуках і оглядах використовуються відповідні технічні засоби, а також службові собаки.

Для фіксації ходу проведення обшуку персонал установ виконання покарань може використовувати додаткові технічні засоби для проведення кіно-, фото-, відеозйомки. Під час особистого обшуку засудженого використання додаткових технічних засобів для проведення кіно-, фото-, відеозйомки можливе за його згодою.

Під час обшуків та оглядів не допускаються безпідставне пошкодження білизни, одягу, майна, інвентарю та інших предметів, а також псування продуктів харчування.

В цей час апелянт зазначає, що відповідачем було знищено його особисте майно, а саме мотузку, що використовувалась для сушіння речей. Відповідач стверджує, що після виявлення сушіння білизни у невстановленому місці працівником установи було усунено дане порушення без завдання шкоди особистому майну засуджених та порушення санітарно- гігієнічних норм.

Враховуючи положення розділу 25 наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462 щодо порядку вилучення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, придбаних незаконним шляхом, а також заборонених для зберігання і використання, суд зазначає, що засудженим дозволяється зберігати при собі предмети, вироби і речі в асортименті та кількості, визначених переліком.

Предмети, вироби та речі, не передбачені переліком або кількість яких перевищує встановлені переліком норми, які були виявлені в посилках або після прибуття засудженого до установи виконання покарань, вилучаються, про що складається акт про вилучення продуктів харчування, предметів, виробів і речей, не передбачених переліком продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі (понад встановлену переліком норму) (додаток 32), та передаються на склад установи. При цьому засудженому видається другий примірник акта з відміткою про передавання речей на склад. Вилучені предмети, вироби та речі, не передбачені переліком, повертаються засудженому після звільнення від відбування покарання або його родичам чи іншим особам за письмовою заявою засудженого.

Виявлені у засуджених гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, вилучаються, про що посадовою особою установи складається протокол вилучення.

Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінностей, предметів, речей, речовин і виробів, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки.

Вилучені предмети, речі, речовини і вироби, які не мають для засудженого матеріальної цінності, за його письмовою згодою знищуються, про що складається акт у довільній формі.

В матеріалах справи відсутні дані про складання протоколу вилучення та реєстрація вилученого в журналі обліку, в той час відповідач знищив виявлену мотузку без фіксації цього факту належним чином, що є порушенням вимог чинного законодавства та порядку вилучення речей, знищення майна під час проведення огляду камери законодавством не передбачено, відповідач доказів протилежного суду не надав.

У зв`язку з встановленням порушення вимог порядку проведення огляду камери засуджених колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги про визнання протиправними дій працівників Державної установи "Замкова виправна колонія №58" щодо здійснення заходів контролю засуджених.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача щодо використання холодної зброї під час проведення обшуку, колегія суддів зазначає, що згідно з Інструкцією персонал чергової зміни забезпечується спеціальними і технічними засобами та інвентарем, зокрема, стропорізом (безпечний ніж).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що під час проведення огляду камери у відповідального працівника був предмет холодної зброї (ніж), однак дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знайшла обгрунтованих та допустимих доказів для підтвердження наведених обставин.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Тому суд вважає необгрунтованими доводи апелянта про наявність в працівника відповідача ножа, який є предметом холодної зброї.

Оцінюючи доводи апелянта щодо пошкодження особистого майна, зокрема мотузки для сушіння речей, колегія суддів встановила, що під час проведення працівниками Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" 24.03.2025 близько 20:30 год. заходів перевірки камери №36 сектору для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, де, серед інших, відбуває покарання засуджений ОСОБА_1 , виявлено сушіння білизни засудженими у невстановленому місці.

П.4 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462 засудженим забороняється мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені переліком.

Додатком 5 до Правил №2823/5 визначено перелік продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі, який зокрема, передбачає:

одяг, головні убори, взуття та постільні речі встановленого зразка за встановленими нормами;

натільна білизна (тепла і проста);

панчохи, шкарпетки та рукавиці;

поясні ремені, кашне, носові хустинки, нитки та вироби з них;

тапочки кімнатні, спортивне взуття (кеди, напівкеди, тапочки) - по одній парі;

годинники ручні або кишенькові з некоштовних металів, які не виконують функції фото- та відеокамери, мобільного телефону, GPS навігатора, плеєра, та не мають можливості виходу в мережу Інтернет (1 шт.);

дзеркало, бритви електричні або механічні, а також безпечні з касетними головками;

сірники - не більше 10 коробок, запальнички одноразового використання - не більше 5 шт.;

предмети першої потреби та засоби особистої гігієни (мило, зубний порошок чи паста, зубна щітка, гребінець, крем, піна чи гель для гоління, крем після гоління, дезодорант (кульковий, сухий) не на спиртовій основі, шампунь, манікюрні ножиці), спеціальні засоби гігієни для жінок;

підручники і навчальне приладдя, література та періодичні видання, у тому числі релігійного змісту (до 10 примірників), письмовий папір, зошити, олівці, авторучки, чорнило, стержні, конверти, марки, листівки;

шашки, шахи, доміно, нарди (по одному комплекту);

ігрові приставки, портативні ігрові консолі та зарядні пристрої до них (1 шт.) без можливості виходу в мережу Інтернет;

щітки для одягу та взуття, крем для взуття;

поліетиленовий посуд, металевий кухоль та миска, пластмасові футляри для окулярів, мила та зубних щіток;

овочечистки з горизонтальним (поперечним) керамічним лезом завдовжки до 6 см, овочерізки ручні та терки ручні - до 3 штук на камеру або на 10 осіб;

термос об`ємом до 1 л (1 шт.);

портативні аудіоплеєри з літературними або художніми творами (1 шт.), зарядні пристрої до них (1 шт.) та дротові навушники без мікрофона (1 шт.);

натільні хрестики та інші предмети культу, виготовлені з некоштовних матеріалів;

спортивні костюми (один);

для жінок додатково халати та сукні, хустки, головні убори, рейтузи, пояси, бюстгальтери, марля, гігієнічні пакети, защіпки, вата, косметика не на спиртовій основі, крем для обличчя та рук, прикраси, виготовлені з некоштовних матеріалів;

USB флеш-накопичувач (1 шт.);

планшетний комп`ютер без можливості апаратної підтримки будь-яких видів SIM-карт з програмно заблокованими камерами, зарядний пристрій до нього (1 шт.), клавіатура (1 шт.) та дротові навушники без мікрофона (1 шт.);

пристрої для споживання тютюнових виробів та вдихання аерозолів (пари) без їх згоряння та зарядні пристрої до них - 1 штука кожного найменування.

зовнішній акумулятор ємністю до 15 000 мА/год (1 шт.) та зарядний пристрій до нього (1 шт.).

За наявності відповідного медичного висновку засуджені можуть зберігати при собі медичні вироби, технічні та інші засоби реабілітації, а також лікарські засоби, необхідні для підтримання життєдіяльності організму.

Відповідно до додатку 5 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5 (пункт 1 розділу V), який містить перелік продуктів харчування, виробів і речовин, які засуджені можуть отримувати в посилках (передачах), купувати в крамницях установ виконання покарань та зберігати при собі, такий предмет, як мотузка, не передбачений.

У користуванні засудженого ОСОБА_1 мотузки не рахувалися, заяви на отримання такого предмету зі складу установи не надходили, доказів протилежного позивач не надає.

Встановленими обставинами спростовуються доводи апелянта, що усуненням працівниками Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" 24.03.2025 близько 20:30 год. в камері №36 виявленого порушення шляхом зрізання спеціальним засобом (стропорізом) мотузки, завдано шкоди особистому майну позивача.

Перевіряючи доводи апелянта про знищення побутового засобу гігієни, а саме мотузки, яка використовувалась з побутовою метою для сушіння речей, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення про організацію лазне-прального обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №849/5, лазне-пральне обслуговування осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах (далі - установа), включає: організацію регулярного щотижневого миття в лазні з обов`язковою заміною натільної та постільної білизни, рушників; прання верхнього одягу, натільної та постільної білизни, рушників та іншого майна, крім шкарпеток. Прання шкарпеток засудженими (особами, взятими під варту) здійснюється самостійно; дезінфекцію (дезінсекцію) верхнього одягу, натільної та постільної білизни, постільних речей (ковдр, матраців, подушок), рушників (далі - речове майно); ремонт речового майна; надання перукарських послуг; забезпечення милом, пральним порошком, кальцинованою содою та іншими мийними засобами для лазне-пральних, санітарно-гігієнічних та туалетних потреб згідно з установленими законодавством нормами; забезпечення лазне-пральним обладнанням і запасними частинами до нього, інвентарем, перукарським інструментом та іншими експлуатаційними матеріалами, коштами на оплату витрат на лазне-пральне обслуговування.

Прання і сушіння постільної та натільної білизни осіб, позбавлених волі, які утримуються в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)", проводиться у банно-пральному комбінаті (БПК) установи згідно з затвердженим графіком, який доведений до відома всіх засуджених. Пральня розташована в одному приміщенні з лазнею з облаштуванням окремого входу. Забезпечено безперервність і послідовність технологічного процесу прання з не допущенням контакту чистого та брудного речового майна. На одній частині пральні передбачено приміщення для приймання і сортування речового майна, а на іншій - приміщення для прання, сушіння і прасування, лагодження, зберігання і видачі чистого речового майна. Продуктивність пральні забезпечує прання білизни із розрахунку: на одну особу, взяту під варту, - 6,0 кг, на одного засудженого - 6,5 кг на місяць. Пральня установи забезпечена таким основним технологічним обладнанням: пральними машинами, гладильними котками (каландрами), дезінфекційним обладнанням для дезінфекції білизни інфекційних хворих.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що кримінально-виконавчим законодавством не передбачено прання та сушіння білизни в камерах, працівниками Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" правомірно усунено порушення щодо сушіння білизни засудженими у не встановленому для цього місці. Враховуючи проведення прання і сушіння постільної та натільної білизни в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)" у банно-пральному комбінаті (БПК) згідно з затвердженим графіком, доведеним до відома всіх засуджених, не є порушенням, як стверджує позивач, саме вилучення мотузки, оскільки відповідними послугами прання та сушіння білизни позивача забезпечується в установі, тому позовні вимоги є необгрунтованими.

З урахуванням встановлених обставин, позивчем не доведено пошкодження особистого майна позивача, а саме мотузки для сушіння речей, тому апеляційна скарга в цій частині є не обгрунтованою.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Нормами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51). З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Вказані висновки підтримані у постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі №520/7071/21.

Таким чином, моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо. У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу тощо.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн., позивач посилається на втручання в приватне життя і побутові умови особи без законного обгрунтування, створення атмосфери страху та приниження через дії персоналу, відмову в юридичному захисті попри наявність судового провадження.

На вказані доводи суд зауважує, що сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Позивачем до матеріалів позовної заяви не долучено доказів, що підтверджує заподіяння позивачу моральної шкоди у заявленому розмірі, не надано жодних доказів, що підтверджують та встановлюють зв`язок між погіршенням морального або фізичного стану позивача та невиконанням рішення суду відповідачем.

Зважаючи на ці обставини, спричинення позивачу моральної шкоди оскаржуваним рішенням під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження, не підтверджено належними доказами досягнення негативних емоцій позивача рівня страждання, не знайшов підтвердження факт настання будь-яких негативних наслідків, пов`язаних з діями відповідача, в тому числі втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір відшкодування моральної шкоди та з чого цей розмір при цьому виходить.

Слід зауважити, що для вирішення питання щодо відшкодування шкоди обов`язково необхідно встановити наявність одночасно трьох складових: підтвердження факту заподіяної шкоди правам заявника саме внаслідок протиправного діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача мали наслідком стягнення з відповідача моральної шкоди.

Положеннями ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.07.2019 по справі № 823/628/17 та від 07.02.2023 по справі № 823/2108/18, та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом під час розгляду даної справи.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) заподіювача та вини останнього в її заподіянні, вимоги позивача про стягнення на його користь 10000 грн. моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" щодо проведення огляду камери засуджених без дотримання вимог наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" від 05 вересня 2018 р. за № 1010/32462.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.