Справа № 460/14010/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/14010/24 пров. № А/857/19107/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року (головуючий суддя: Друзенко Н.В., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 15.11.2024, звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.11.2024 в повному розмірі з виплатою індексації пенсії за 2022 рік, за 2023 рік, за 2024 рік, з врахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн згідно з пунктом 1 Постанови КМУ від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2024 в повному розмірі з виплатою індексації пенсії за 2022 рік, за 2023 рік, за 2024 рік, з врахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000 грн згідно з пунктом 1 Постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-XII. Відповідач, виконуючи рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 460/5434/24, при проведені перерахунку його пенсії за довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.05.2024 № 12/1/хг172844/3449, протиправно скасував доплату, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», та індексацію за 2022-2024 роки, посилаючись на те, що основний розмір пенсії підвищився більше ніж на 2000,00 грн, тому щомісячна доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» не встановлюється, а також постановами Кабінету Міністрів України № 118, № 168 та № 185 передбачено, що підвищення на відповідні коефіцієнти застосовується у разі перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення. На переконання позивача, у нього є право на отримання щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», оскільки проведення перерахунку пенсії на виконання судового рішення є відновленням порушеного права, а не самостійним перерахунком пенсії відповідно до Закону № 2262-XII. Крім того, позивач вказує, що відповідно до абзацу 3 пункту 2 постанови № 118 встановлено, що підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII. Аналогічна норма закріплена в постановах № 168 та № 185. Тому, на переконання позивача, відповідач протиправно не нараховує та не виплачує індексацію за 2022-2024 роки після здійснення перерахунку пенсії, крім того, обмежуючи пенсію максимальним розміром.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2024 максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виходячи з відсоткового розміру 80 % відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2024 виходячи з відсоткового розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/5434/24 від 12.09.2024, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 08.05.2024 № 12/1/хг172844/3449, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням раніше проведених виплат. На виконання рішення суду, Головним управління проведено перерахунок пенсії у розмірі 80% сум грошового забезпечення. Звертає увагу суду на те, що відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, оскільки, на законодавчому рівні дане питання врегульоване та встановлено максимальний розмір пенсії, що підлягає до виплати.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є військовим пенсіонером, який звільнений зі служби і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Відповідно до перерахованої пенсії позивача з 01.03.2024, розмір пенсії складав: основний розмір 18270,45 грн (90% грошового забезпечення виходячи з суми 20300,50 грн), з урахуванням індексації (за 2022-2023 роки в сумі 3197,33 грн та 1500,00 грн) 22967,78 грн, а з урахуванням доплат в розмірі 4567,61 грн (збільшення на 25%), 270,06 грн, 567,14 грн, 50,00 грн, 229,55 грн, 482,07 грн (як інваліду війни 2 групи та за особливі заслуги) та щомісячної доплати в сумі 2000,00 грн, підсумок пенсії становив 31134,21 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 460/24463/23, яке набрало законної сили 30.04.2024, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які обчислюються із застосуванням розміру посадового окладу, для проведення перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії.

На виконання вказаного судового рішення, 08.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 було сформовано довідку про розмір грошового забезпечення позивача № 12/1/хг12844/3449, за нормами чинними на 01.01.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 460/5434/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 08.05.2024 № 12/1/хг172844/3449, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням раніше проведених виплат.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі № 460/5434/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023. Відповідно до такого перерахунку розмір пенсії позивача склав: основний розмір 25567,60 грн (80% грошового забезпечення виходячи з суми 32109,50 грн), а з урахуванням доплат в розмірі 6421,90 грн (збільшення на 25%), 29,90 грн, 807,30 грн, 50,00 грн, 25,41 грн, 688,21 грн (як інваліду війни 2 групи та за особливі заслуги) підсумок пенсії становить 33708,32 грн. До виплати з урахуванням максимального розміру 20930,00 грн, з 01.11.2024 23610,00 грн.

Листом від 11.11.2024 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати доплати, передбаченої пунктом 1 Постанови №713 та для індексації за постановами № 118, № 168. Водночас, повідомив, що розмір пенсії з 01.11.2024 становить 35781,64 грн з урахуванням індексації 1500,00 грн згідно з постановою № 185.

Вважаючи порушеним право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 43 Закону № 2262-XII не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак застосування такого обмеження відповідачем щодо пенсії позивача є протиправним. Також Суд першої інстанції зауважив, що право позивача на обрахунок пенсії виходячи з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром було захищене судовими рішеннями у справі № 460/17221/21 та у справі № 460/20634/22.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до здійсненого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахунку пенсії позивача, загальний розмір пенсії до виплати з урахуванням максимального обмеження становив: з 01.02.2023 20 930,00 грн, з 01.11.2024 23 610,00 грн. При цьому основний розмір пенсії позивача визначено у сумі 25 567,60 грн, що розраховано з 80% грошового забезпечення у розмірі 32 109,50 грн.

Разом з тим, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 460/17221/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 13.12.2021 № ХГ12884/3357, виданої відповідним уповноваженим органом, виходячи з розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.02.2023 у справі № 460/20634/22, яке також набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання попереднього судового рішення (у справі № 460/17221/21), виходячи з відсоткового значення пенсії 90% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі змін у чинному законодавстві України, які створюють підстави для обмеження розміру пенсії, не відбулося, а тому судові рішення у справах № 460/17221/21 та №460/20634/22 залишаються чинними та обов`язковими для виконання відповідачем і на даний час.

Водночас, відповідач не заперечує щодо визначення відсоткового розміру пенсії позивача виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, однак не наводить жодних правових підстав для зменшення цього показника до 80%.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що право позивача на обчислення пенсії виходячи з 90% сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром було підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах №460/17221/21 та №460/20634/22.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, і таке рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами другою та четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, фізичними та юридичними особами на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні приписи містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їх правонаступників, а також для всіх органів, установ та організацій і підлягає виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також невід`ємною процесуальною гарантією доступу до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення пенсії з 90% до 80% сум грошового забезпечення, є протиправними.

Щодо обмеження максимальним розміром, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, у вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначено що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з п. п. 3-4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 у справі про порядок виконання рішень Конституційного Суду України обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України, яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів. Це виключає можливість органу державної влади, у тому числі парламенту, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб відтворювати положення правових актів, визнаних Конституційним Судом України неконституційними, крім випадків, коли положення Конституції України, через невідповідність яким певний акт (його окремі положення) було визнано неконституційним, у подальшому змінені в порядку, передбаченому розділом XIII Основного Закону України.

Конституційний Суд України в пункті 7 рішення № 4-рп/2016 від 8 червня 2016 року вже висловив правову позицію, згідно з якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII визнано Конституційним Судом України неконституційним, воно втратило чинність з дня ухвалення такого рішення, а саме з 20 грудня 2016 року, тому внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774-VIII від 6 грудня 2016 року до частини 7 зазначеної статті зміни є нереалізованими, оскільки частина сьома статті 43, після рішення Конституційного Суду України, у Законі № 2262-XII відсутня. Крім цього, вказані зміни, по своїй суті є повторним запровадженням правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому ці зміни, не створюють підстав для обмеження пенсії максимальним розміром.

Підсумовуючи вищезазначене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо виплати пенсії позивачу із застосуванням обмеження її максимальним розміром, а також зменшення відсоткового значення пенсії з 90% до 80% сум грошового забезпечення, є протиправними.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2024 виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 460/14010/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська