Справа № 300/5336/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5336/25 пров. № А/857/33841/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Доморадової Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року про забезпечення позову (головуючий суддя Матуляк Я.П., м. Івано-Франківськ) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Опт Ойл Груп" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

28.07.2025 ТОВ "Опт Ойл Груп" звернулось із позовною заявою до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення №1331-Л від 18.07.2025 про припинення дії ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки за №2500005.

29.07.2025, до відкриття провадження у справі, ТОВ "Опт Ойл Груп" подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення №1331-Л від 18.07.2025 про припинення дії ліцензії №2500005.

Заява мотивована тим, що після припинення дії ліцензії зі зберігання пального для власних потреб (підакцизного товару) позивач, як суб`єкт господарювання, позбавлений права здійснювати будь-яку господарську діяльність, адже основним видом діяльності позивача є, серед іншого, оптова торгівля паливом, вантажний транспорт, а без власного запасу палива для заправки своїх же автомобілів неможливо забезпечити своєчасну роботу підприємства. Також вказує, що позивачу припинено одночасно дію ліцензії на оптову торгівлю пальним і з врахуванням припинення дії ліцензії на право зберігання пального, заявник позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність, сплачувати податки до бюджету, що призведе до нарахування відповідних штрафних санкцій. При припиненні ліцензії настануть очевидні негативні економічні наслідки для підприємства, додаткове податкове навантаження, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів заявника.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року задоволено заяву про забезпечення позову.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що серед інших видів діяльності Товариства зазначено вантажний автомобільний та залізничний транспорт, транспортне оброблення вантажів та інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, і у разі продовження дії оскаржуваного рішення, яким припинено дію ліцензії на право зберігання пального, позивач буде позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення податкового органу справляє певний вплив на позивача і третіх осіб, з якими позивач має господарські взаємовідносини, і може завдавати шкоди та мати негативні наслідки.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що анулювання ліцензії позивача не має наслідком припинення функціонування позивача як суб`єкта господарювання та жодним чином не є втручанням в господарську діяльність ТОВ «ОПТ ОІЛ ГРУП», як аргументує заявник та суд першої інстанції. Наголошує, що враховуючи види діяльності заявника, які він здійснює, окрім основного, анулювання ліцензії на право зберігання пального не може призвести до зупинення діяльності Товариства вцілому. Також вказує, що заявником не обгрунтовано і не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів заявника, а ухвала суду побудована на припущеннях про можливість загрози правам позивача.

Під час апеляційного розгляду представник скаржника підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, товариством подано клопотання про відкладення розгляду справи. Суд ухвалив провести апеляційний розгляд за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність ознак порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Колегія суддів звертає увагу, що питання застосування статей 150 - 154 КАС України було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 09 квітня 2025 року у справі № 160/26885/24, від 02 квітня 2025 року у справі № 160/28383/24, від 20 березня 2025 року у справі № 460/179/24, від 21 травня 2025 року у справі № 160/12100/24).

Верховний Суд зазначав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд також повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

При цьому, слід також зауважити на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить зупинити дію рішення №1331-Л від 18.07.2025 про припинення дії ліцензій на право зберігання пального до набрання законної сили рішенням суду, мотивуючи такі вимоги, зокрема, тим, що основним видом діяльності є оптова торгівля паливом, вантажний транспорт, а без власного запасу палива для заправки своїх автомобілів неможливо забезпечити своєчасну роботу підприємства.

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що долучалась ТОВ "Опт Ойл Груп" до заяви про забезпечення позову, встановлено, що основним видом діяльності є 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами. Додатковими видами діяльності є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами 47.30 Роздрібна торгівля пальним 49.20 Вантажний залізничний транспорт 49.41 Вантажний автомобільний транспорт 52.10 Складське господарство 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту 52.24 Транспортне оброблення вантажів 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Виходячи з аналізу видів діяльності позивача співвідносно до ліцензії на право зберігання пального, яка припинена оскаржуваним рішенням, Товариство не обмежене правом на здійснення ні основного виду діяльності, ні додаткових видів господарської діяльності.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що оскаржуваним рішенням №1331-Л від 18.07.2025 припинено дію ліцензії саме на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №2500005. Рішення про припинення дії ліцензії на оптову торгівлю пальним не є предметом спору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що припинення дії ліцензії на право зберігання пального для потреб власного споживання призведе до повного зупинення господарської діяльності Товариства.

Як встановлено з заяви Товариства про забезпечення позову, Товариство здійснює господарську діяльність з 2000 року, а ліцензію на право зберігання пального отримало лише у 2025 році.

Більш того, ТОВ "Опт Ойл Груп" не надано доказів, що місце зберігання, якого стосується оскаржуване рішення, є єдиним місцем зберігання у межах відповідної діяльності позивача.

Також Товариством не доведено тих обставин, що без власного запасу палива для заправки своїх автомобілів неможливо забезпечити своєчасну роботу підприємства, так як не надано доказів наявності у Товариства власного транспорту, місця його перебування та необхідності і можливості заправки саме з власних ємностей для зберігання пального та саме з цієї адреси місця зберігання.

Ці обставини мають істотне значення при оцінці доводів заявника про можливість припинення діяльності підприємства внаслідок припинення дії ліцензії на право зберігання пального.

Щодо доводів заявника про те, що виконання рішення №1331-Л від 18.07.2025 матиме вплив на господарські відносини, при припиненні ліцензії настануть очевидні негативні економічні наслідки для підприємства, додаткове податкове навантаження, то колегія суддів зазначає, що жодних доказів на ствердження того, як саме та на які господарські відносини матиме вплив оскаржуване рішення, яка саме шкода може бути завдана, позивачем не надано.

До заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів, окрім виписки з ЄДРПОУ про види діяльності Товариства, які б підтверджували наведені на обгрунтування забезпечення позову обставини, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що позивач не довів існування та впливу на нього обставин, виходячи з яких він просив вжити заходи забезпечення позову, та не довів існування реальної загрози його правам чи інтересам без зупинення дії оскаржуваного рішення. Недоведеність таких обставин є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обов`язковою передумовою для співставлення інтересів сторін є встановлення реальності впливу або можливості впливу на такі інтереси спірних правовідносин, в той час як в цій справі наразі відсутні жодні докази на підтвердження настання обставин, про які вказував заявник.

Вжиття заходів забезпечення позову на основі одних лише тверджень є невиправданим та порушує правову визначеність у відповідних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Опт Ойл Груп" про забезпечення позову.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову, порушив норми процесуального права, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі № 300/5336/25 скасувати та ухвалити постанову про відмову у забезпеченні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року