Справа № 140/7560/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 140/7560/24 пров. № А/857/33321/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року, прийняте суддею Ксензюк А.Я. в м. Луцьк, в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднання штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

у липні 2024, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ №144 від 20.06.2024, в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення його зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ №992 о/с від 04.07.2024, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- зобов`язати поновити підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника командиру взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 »;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду рапорту про звільнення за власним бажанням від 17.05.2024;

- зобов`язати розглянути рапорт про звільнення за власним бажанням від 17.05.2024 по суті;

- зобов`язати стягнути грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, за період з 04.07.2024 по дату винесення рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах службового розслідування та ґрунтується на самостійних правових підставах. Аналогічного змісту позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази медичного обстеження та висновки ВЛК, рапорти, адресовані керівництву щодо неможливості виконання ОСОБА_1 наказу та щодо неможливості проведення штурмових дій. При цьому, інших належних доказів, які б спростовували окреслені висновки службового розслідування, позивачем до суду не подано.

Згідно усталеної практики Верховного Суду щодо застосування означених норм права, яка відображена у постановах від 23.11.2023 у справі №420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі №260/5566/22, від 14.03.2024 у справі №120/210/23, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з порушення службової дисципліни та належної організації роботи поліцейського, а також вчинення дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського, що призвело до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєння проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам.

Суд звернув увагу, що в силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Суд вважав аргументованою правову позицію відповідача щодо того, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції, оскільки проходження служби в поліції не сумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

На думку суду, дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

Суд дійшов висновку, що призначення та проведення службового розслідування відбувалось відповідачем на підставі Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а оскаржуваний наказ відповідача за №144 від 20.06.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

З огляду на те, що суд визнав правомірним оскаржуваний вище наказ, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу за №992 о/с від 04.07.2024 «По особовому складу», яким застосовано дисциплінарне стягнення та звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У своїй апеляційній скарзі зазначає, що позивач вважає, що не здійснення розгляду рапорту на звільнення за власним бажанням є протиправною бездіяльністю відповідача у даній справі та порушенням законних прав та інтересів позивача, що потребують судового захисту.

У рапорті позивача про звільнення за власним бажанням від 15.05.2024 на підставі п.6 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ № 413, було зазначено бажану дату звільнення, а саме 29.05.2024.

Так, безпосередньо у висновку службового розслідування зазначено наступні пояснення позивача, а саме: «17.05.2024 ОСОБА_1 направив рапорт про звільнення до ДПОП «ОШБ «Лють» та очікував на його задоволення. 20.05.2024 йому ( ОСОБА_1 ) було доведено вимоги наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 № 129 ДСК про відрядження особового складу УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» до Донецької області, від виконання якого останній відмовився на підставі подання рапорту про звільнення з лав Національної поліції України».

Таким чином, як і на моменті відмови від виконання наказу, так і під час проведення службового розслідування та прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, відповідачу було відомо про подання позивачем відповідного рапорту.

Зазначає, що у нього не було діючих дисциплінарних стягнень (що зазначено у висновку) і у відповідності до ст. 29 Дисциплінарного статуту НПУ, в разі встановлення у діях позивача складу дисциплінарного проступку на нього мало би бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження, проте до нього протиправно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовільнити.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наказу Національної поліції України від 16.02.2023 №369о/с (по особовому складу), підполковника поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0067529), призначено на посаду інспектора взводу №1 роти №7 батальйону управління поліції особливого призначення №3 (штурмовий батальйон « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») ДПОП «ОШБ «Лють», з 20.03.2023.

В подальшому, наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 29.03.2024 №542 о/с позивача було призначено на посаду заступника командира взводу №1 роти №4 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 з 01.04.2024.

17.05.2024 позивачем на ім`я начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було надіслано рапорт із проханням звільнити ОСОБА_1 зі служби в національній поліції за власним бажанням на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» та на підставі п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 за №413 у зв`язку із наявністю дитини з інвалідністю до 18 років.

Наказом УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» за №314 від 28.05.2024 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» у зв`язку з тим, що 20.05.2024 до відділу моніторингу надійшов рапорт старшого інспектора з особливих доручень відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП «ШБ «Лють» було призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом порушення Дисциплінарного статуту Національної поліції України та утворено для проведення розслідування дисциплінарну комісію.

Як слідує з висновку службового розслідування №6200/59/14-2024 від 11.06.2024 в ході службового розслідування було встановлено, зокрема, такі обставини: «20.05.2024 до відділу моніторингу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» надійшов рапорт старшого інспектора з особливих доручень відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Жданова В.В. про те, що 20.05.2024 приблизно 08:00 на території навчального табору, розташованого поблизу с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області т.в.о. начальника УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковником поліції ОСОБА_2 до поліцейських доведено вимогу наказу від 20.05.2024 за №129 ДСК про відрядження особового складу УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють». Після оголошення та доведення до поліцейських вимог вказаного наказу, заступник командира взводу №1 роти №4 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», зокрема, підполковник поліції ОСОБА_1 відмовився від виконання наказу про відрядження особового складу до Донецької області».

В ході службового розслідування позивачем було надано пояснення, з яких слідує, що 04.04.2024 він повідомив командира роти № НОМЕР_1 штурмового батальйону №1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про те, що 17.05.2024 ним було подано рапорт про звільнення з військової служби, тому він відмовився від виконання вимог наказу №129 ДСК про відрядження до Донецької області, так як чекав на задоволення рапорту.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337- VIII, підпунктами 2, 4, 5, 20, 22 пункту третього, Розділу II (Завдання і обов`язки) Посадової інструкції інспектора взводу № 3 роти № 4 штурмового батальйону № 1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють», затвердженою начальником УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» 15.05.2023, відповідно до пункту 1 Розділу VII порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 за № 893.

20.06.2024 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» видано наказ №144 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п. 1, 2 ч.1 ст.18, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 2, 4 ч.3 ст. 1, ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, пп. 1, 2, 5, 21 та 23 п.3 розділу ІІ Посадової інструкції заступника командира взводу №1 роти № 4 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженої начальником управління - командиром полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 15.05.2023, що виразилося у відмові виконати наказ ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 №129 ДСК про відрядження особового складу до Донецької області, застосовано до заступника командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

З даним наказом позивач ознайомлений 25.06.2024 під особистий підпис.

Наказом ДПОП «ОШБ НП України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №994 о/с від 04.07.2024 «По особовому складу» ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України частини першої статті 77.

З даним наказом позивач ознайомлений 04.07.2024, про що свідчить його підпис.

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частиною 1 ст. 18 Закону №580-VІІІ передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, за приписами ч.ч. 2-4 статті 24 Закону №580-VІІІ, у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості. У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, можуть підпорядковуватися за рішенням керівника поліції відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві. Під час дії воєнного стану поліція особливого призначення в ході відсічі збройної агресії проти України за рішенням військового командування, погодженим з керівником поліції або уповноваженою ним особою, може брати участь в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика. За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

У відповідності до частини 4 статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.

Відтак, службова дисципліна полягає, зокрема, у виконанні наказу керівника, відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону. Невиконання наказу є порушенням службової дисципліни.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Так, статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження. Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа). Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях. За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Аналіз наведених правових норм надає колегії суддів підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є факт порушення службової дисципліни, необхідно встановити вину такої особи, за результатами проведення дисциплінарного провадження, також, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду завдано ним.

Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції заступника командира взводу №1 роти №4 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 », до завдань і обов`язків ОСОБА_1 серед іншого, входить: участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також відсічі збройної агресії проти України, обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення по всій території України або в окремій місцевості, зокрема, шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України); виконання бойових завдань із відсічі збройної агресії, проведення штурмових, контрдиверсійних та пошуково-фільтраційних заходів тощо.

Заступник командира взводу зобов`язаний: запобігати вчиненню правопорушень; знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України тощо.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » затвердженого наказом Національної поліції України від 31.01.2023 №66 (в редакції наказу НПУ від 16.04.2024 № 403) основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 17.05.2024 позивачем на ім`я начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було надіслано рапорт із проханням звільнити його зі служби в національній поліції за власним бажанням на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 3413 у зв`язку із наявністю дитини з інвалідністю до 18 років.

Згідно рапорту старшого інспектора з особливих доручень відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Валерія Жданова від 20.05.2024 встановлено, що 20.05.2024 приблизно о 08:00, знаходячись на території навчального табору поблизу с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області т.в.о начальника УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковником поліції Борисюком С.В. до поліцейських доведено вимоги наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 №129 дск. Після оголошення та доведення до поліцейських вимог вказаного наказу, заступник командира взводу №1 роти №4 штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють», зокрема підполковник поліції полку ОСОБА_1 повідомив, що наказ йому зрозумілий, але виконувати його відмовляється у зв`язку з поданням рапорту про звільнення зі служби в поліції та очікуванням на його розгляд. Доведення цього наказу зафіксовано за допомогою засобу відеофіксації. У подальшому, починаючи з 09:00 20.05.2024, позивач до його виконання не приступив.

Наказом УПОП № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.05.2024 № 314, призначено службове розслідування у формі письмового провадження та утворено дисциплінарну комісію, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють», зокрема за участі командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № 3 ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_1 .

Під час службового розслідування встановлено, що 20.05.2024 приблизно о 08:00, на території вказаного вище навчального табору, т. в. о. начальника УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» підполковником поліції ОСОБА_2 до поліцейських доведено вимоги наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 № 129 ДСК про відрядження особового складу УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють».

Після оголошення та доведення до поліцейських вимог вказаного наказу, заступник командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» підполковник поліції ОСОБА_1 , та інші поліцейські, відмовились від виконання наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 № 129 ДСК про відрядження особового складу до Донецької області.

Опитаний у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 04.04.2024 він повідомив командира роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про намір звільнитися, на підставі п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням. 17.05.2024 він ( ОСОБА_1 ) направив рапорт про звільнення до ДПОП «ОШБ «Лють» та очікував на його задоволення. 20.05.2024 йому ( ОСОБА_1 ) було доведено вимоги наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 20.05.2024 №129 ДСК про відрядження особового складу УПОП № З ДПОП «ОШБ «Лють» до Донецької області, від виконання якого останній відмовився на підставі подання рапорту про звільнення з лав Національної поліції України.

Вказані вище обставини, які встановлені комісією під час службового розслідування, знайшли своє підтвердження у висновку від 11.06.2024 та слугували підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

В матеріалах службового розслідування наявна службова характеристика ОСОБА_1 відповідно до якої останній за час служби в Національній поліції України та на займаній посаді зарекомендував себе посередньо, як недостатньо вимогливий до себе працівник, що неохоче приймає рішення у складних ситуаціях та ставить особисті інтереси вище за службові.

Під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з порушення службової дисципліни та належної організації роботи поліцейського, а також вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам.

В силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

На підставі висновку службового розслідування, наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 20.06.2024 № 144 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни, вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частин третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII, підпунктів 1, 2, 5, 21 та 23 пункту 3 розділу ІІ Посадової інструкції заступника командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », затвердженої начальником управління - командиром полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 15 травня 2023, що виразилося у відмові виконати наказ ДПОП «ОШБ «Лють» від 20 травня 2024 № 129 ДСК про відрядження особового складу до Донецької області, застосовано до заступника командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 ДПОП «ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 04.07.2024 № 994 о/с (по особовому складу) підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника командира взводу № 1 роти № 4 штурмового батальйону № 1 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 ») полку управління поліції особливого призначення № 3 ДПОП «ОШДБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, з 04 липня 2024.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах службового розслідування та ґрунтується на самостійних правових підставах. Вчинені позивачем дії свідчать про відсутність високої свідомості, недотримання законодавства та призводить до приниження авторитету поліції. Такі дії не можна вважати гідними посади поліцейського та особисті дані не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази медичного обстеження та висновки ВЛК, рапорти, адресовані керівництву щодо неможливості виконати ОСОБА_1 наказу та щодо неможливості проведення штурмових дій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи ступінь тяжкості дисциплінарного проступку, вчиненого в умовах воєнного стану, до позивача було застосовано співмірне його вині дисциплінарне стягнення, у виді звільнення зі служби в поліції.

Таке рішення є дискреційними повноваженнями керівника.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 по справі № 420/14443/22, вказав, що за змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції. Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Верховний Суд дійшов висновку, що згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно, як помилково вважає позивач. Також наголошено, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Щодо покликання позивача на протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту про звільнення від 17.05.2024, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 № 114 (далі - Положення), застосовується до правового регулювання проходження служби в поліції в частині, що не врегульована нормами цього Закону або нормативно-правовими актами, виданими на його виконання.

Водночас під час розгляду питання про звільнення зі служби в поліції слід дотримуватися норм Положення.

Оскільки нормами Закону № 580-VIII не врегульовано порядок звільнення зі служби в поліції за власним бажанням та до зазначених правовідносин застосовуються норми пунктів 8, 63, 64 та 68 Положення, звільнення зі служби за власним бажанням осіб молодшого, середнього і вищого начальницького складу здійснюється за наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за власним бажанням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше ніж за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення в стислий строк. Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої працівник має бажання звільнитися зі служби, та згоду керівника звільнити працівника у визначений ним термін.

Тож, скорочення загального строку звільнення за власним бажанням допускається за наявності спільної домовленості між поліцейським та органом (установою) поліції.

Так, рапорт ОСОБА_1 від 17.05.2024 був зареєстрований системі електронного документообігу «МІА» (далі - СЕД) за вхідним номером № 6397 від 28.05.2024, що підтверджується штрих-кодом автоматизованої системи реєстрації. Тобто датою з якої починається відлік трьох місячного строку є 28.05.2024 (дата попередження прямого начальника про прийняте ними рішення звільнитися).

Колегія суддів приймає до уваги твердження відповідача про те, що зазначений рапорт не містить конкретної дати, з якої працівник має бажання звільнитися зі служби. Також слід зазначити, що рапорт ОСОБА_1 від 17.05.2024 не містить резолюції керівника, яка б свідчила про погодження рапорту в цілому чи конкретної дати, з якої позивач може бути звільнений зі служби в поліції.

Жодної протиправної бездіяльності з боку відповідача стосовно не розгляду рапорту позивача про звільнення зі служби в поліції судом не встановлено, адже термін розгляду такого рапорту складає 3 місяці, тобто останнім днем розгляду рапорту (прийняття рішення щодо звільнення) було 28.08.2024. Відтак, наведене не звільняло позивача від виконання наказу від 20.05.2024 №129 ДСК. Однак, у зв`язку з порушенням службової дисципліни ОСОБА_1 , його було звільнено зі служби в поліції 04.07.2024 з інших підстав, що виключало розгляд ним поданого рапорту.

Таким чином, подання ж рапорту про звільнення жодним чином не звільняє поліцейського від виконання його службових обов`язків та не надає права поліцейському відмовлятися від виконання наказу про відрядження.

Колегія суддів обумовлює і ту обставину, що відповідно до наказу Національної поліції України від 19.07.2022 № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції» у випадку безпідставної відсутності на робочому місці (на службі) більше ніж добу застосовувати до винних найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності - звільнення зі служби в поліції. Розглядати в разі подання поліцейським, стосовно якого призначено службове розслідування у зв`язку з учиненням дисциплінарного проступку, рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням, питання про його задоволення можливе виключно після наказу за результатами проведеного службового розслідування, яким буде надано оцінку діям поліцейського.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у ч. 1 ст. 64 Закону № 580-VIII закріплено текст Присяги поліцейського, зміст якої полягає у тому, що особа, яка вступає на службу в поліції усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 22.10.2019 у справі № 480/3950/18, від 13.02.2020 у справі №1.380.2019.000121, від 22.07.2021 у справі №580/1954/20 неодноразово наголошувалось, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Отже, за встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що події, які мали місце 20.05.2024, зокрема відмова виконувати наказ від 20.05.2024 № 129 дск про відрядження особового складу до Донецької області, свідчать про порушення позивачем Присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що такі дії позивач, як працівник поліції особливого призначення, вчинив під час дії правового режиму воєнного стану у період дії якого, на нього покладено додаткові обов`язки щодо захисту суверенітету України та її територіальної цілісності, відсічі збройної агресії проти України та участі в обороні України відповідно до Закону України «Про оборону України» шляхом безпосереднього ведення бойових дій, що за своїм характером несумісні з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання у подальшому ним своїх службових обов`язків та нести почесне звання поліцейського.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що призначення та проведення службового розслідування відбувалось відповідачем на підставі Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», а оскаржуваний наказ відповідача №144 від 20.06.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення» прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

З огляду на те, що суд визнав правомірним оскаржуваний наказ відповідача №144 від 20.06.2024 «Про застосування дисциплінарного стягнення», тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу №992 о/с від 04.07.2024 «По особовому складу», яким застосовано дисциплінарне стягнення та звільнено зі служби в поліції ОСОБА_1 .

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 140/7560/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар