Справа № 400/11532/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11532/25

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. Дата і місце ухвалення: 03.11.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, третя особа військова частина НОМЕР_3 , про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, третя особа військова частина НОМЕР_3 , в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2025р. №37-РС в частині його пункту 18 (про звільнення з посади військової частини НОМЕР_2 і призначення на рівнозначну посаду до військової частини НОМЕР_3 );

- визнати протиправним і скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2025р. №282 (по особовому складу) в частині пунктів 5 і 5.23 (про вибуття з району за призначенням з території Харківської області, про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу);

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 основного грошового забезпечення за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди 30000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) дій за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити основне грошове забезпечення за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно на рівні не меншому, ніж за останньою займаною посадою;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити додаткову винагороду 30000,00 грн. в розрахунку на місяць за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно, але на рівні не меншому, ніж за останньою займаною посадою;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 компенсувати ОСОБА_1 втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації основного грошового забезпечення і додаткової винагороди за весь час затримки виплати по дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону України №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, котра полягає у не розгляді електронного звернення ОСОБА_1 від 12.08.2025р., ненаданні відповіді на це звернення;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних сил України, котра полягає у не розгляді електронного звернення від 12.08.2025р., ненаданні відповіді на це звернення;

- зобов`язати Міністерство оборони України і Генеральний штаб Збройних сил України розглянути подане 12.08.2025р. на їх електронні адреси звернення, з наданням відповіді по суті з урахуванням висновків суду в рішенні по цій справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 03.11.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні спірної ухвали суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження кілька вимог, не пов`язаних між собою. Апелянт стверджує, що вимоги, щодо яких оскарженою ухвалою стверджується про їх не пов`язаність, насправді пов`язані. Бездіяльність Міноборони і Генштабу полягає у не розгляді електронного звернення від 12.08.2025р. про необхідність перевірити дотримання у військовій частині НОМЕР_2 вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008, Закону України №2011-XII, щодо доведення військовослужбовцю у встановленому порядку назву посади, котру він займає, із ознайомленням з відповідними цій посаді службовими обов`язками. Невиплату ОСОБА_1 грошового забезпечення військова частина НОМЕР_2 пов`язує із неприйняттям ним неіснуючої (не передбаченої штатом) посади, котру зазначено у спірному наказі військової частини НОМЕР_1 про його звільнення з посади, та похідного наказу військової частини НОМЕР_2 про виключення з її особового складу. При цьому, в похідному наказі відтворено не ту посаду, котру зазначено в основному. Саме відповідні обставини ОСОБА_1 просив перевірити зверненнями до Міноборони і Генштабу.

Також, апелянт посилається на те, що суд не мав правових підстав для застосування ч.5 ст.172 КАС України, оскільки ним не заявлено вимог, які підлягають розгляду судами за правилами визначення виключної підсудності.

За твердженнями апелянта, суд першої інстанції з формальних підстав повернув позовну заяву ОСОБА_1 , тим самим обмежив його право на доступ до правосуддя.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Частиною 6 статті 21 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (п.23 ч.1 ст.4 КАС України).

З вказаного слідує, правила об`єднання позовних вимог дозволяють вирішення у межах однієї справи позовних вимог одного й того самого позивача щодо рішень, дій чи бездіяльності одного й того самого суб`єкта владних повноважень чи різних суб`єктів владних повноважень, що виникли з одних і тих же підстав, за одних і тих же обставин, а також вимог, задоволення яких є безпосередньою підставою для задоволення інших вимог.

Пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача.

Похідна вимога є умовною, і її задоволення залежить від того, чи буде задоволена основна вимога.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Об`єднання позовних вимог, які пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, є одним із засобів реалізації принципу процесуальної економії, який спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду таких справ та зменшення судових витрат.

Згідно п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 наказів військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2025р. №37-РС та військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2025р., які стосуються питання проходження ним військової служби, оскарження бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 основного грошового забезпечення та додаткової винагороди за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 року, а також бездіяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ щодо розгляду електронного звернення ОСОБА_1 від 12.08.2025р. та наданні відповіді на нього.

Повертаючи ухвалою від 03.11.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Суд зазначив, що в позовній заяві позивач об`єднав дві основні вимоги, а саме: 1) про визнання протиправним і скасування наказу військової частини НОМЕР_1 та нарахування і виплату основного грошового забезпечення за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 військовою частиною НОМЕР_2 ; 2) про визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України, щодо не розгляду електронного звернення від 12.08.2025р. та зобов`язання надання відповіді по суті. За висновками суду, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог відповідно до ст. 172 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються питання проходження ним військової служби та виплати грошового забезпечення від час проходження військової служби.

Електронне звернення ОСОБА_1 від 12.08.2025р., адресоване Міноборони України та Генштабу ЗСУ, також стосується питання проходження позивачем військової служби, в якому, зокрема, позивач просив довести йому у встановленому порядку назву посади, котру він займає, із ознайомленням з відповідними цій посаді службовими обов`язками.

Тобто, всі заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та щодо них законом не визначена виключна підсудність різним судам.

В аспекті наведеного колегія суддів акцентує увагу на положеннях частини 6 статті 172 КАС України, згідно якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви позивачу, не скориставшись, при цьому, процесуальним правом, передбаченим ч.6 ст.172 КАС України, на роз`єднання позовних вимог.

З огляду на те, що за цим позовом суд першої інстанції не був позбавлений процесуальної можливості забезпечити виконання завдання адміністративного судочинства, у тому числі шляхом роз`єднання позовних вимог з метою ефективного вирішення справи, а обставини, які б безумовно не допускали розгляд цих вимог в одному провадженні, не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.

Не правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, у відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно вимог ст.320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 листопада 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук