Справа № 300/9315/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2025 р. справа № 300/9315/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 27.11.2024 звернувся до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону Про державну службу, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно відмовлено у такому переведенні та не зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, період перебування на посаді сільського голови с. Вербилівці. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скористалося правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Головним управлінням ПФУ в Донецькій області не визначено стаж державного службовця, отже підстави для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» відсутні. З урахуванням положень пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII позивач не має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII. Стверджує, що переведення на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» здійснюється із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява. Відповідач зазначає, що правові підстави для нарахування пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної плати за №02-28/3143, № 02-28/4144 від 26.11.2024, видані Рогатинською міською радою Івано-Франківської області, відсутні, оскільки законодавство не регламентує ані права особи на такий перерахунок, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку пенсії. Вважає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.30).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 з 14.07.1999 до 01.07.2000 отримував пенсію по інвалідності згідно статті 37 Закону України "Про державну службу".
З 01.07.2000 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.69-71).
З 17.04.2002 позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж становить 47 років 00 місяців 13 днів (а.с.61-62).
27.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію згідно із Законом України Про державну службу (а.с.50).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2024 за №86 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу. Зазначено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 27.11.2024 № 5373 про перехід з пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу». До заяви про перерахунок пенсії надано наступні скановані оригінали документів: паспорт, ідентифікаційний код, довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії № 02- 28/3144 від 26.11.2024, довідка № 02/28/3143 від 26.11.2024, видані Виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області. В електронній пенсійній справі відсутня трудова книжка у зв`язку з чим не можливо розрахувати трудовий стаж заявника (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право вибору пенсійних виплат закріплено у статті 10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (надалі також - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 17 травня 2021 року у справі № 607/5615/17.

Згідно з пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (надалі також - Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 12.11.1980 містяться записи №1-3, 21 23, про те, що ОСОБА_1 у період з 29.06.1987 по 13.07.1999, з 17.04.2002 по 15.07.2005 обіймав посаду сільського голови Вербилівської сільської ради.

У записі №23 вказано, що 15.07.2005 позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця. Сторінки трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.11.1980 із записом про звільнення з посади сільського голови після обрання 17.04.2002 у матеріалах справи немає (а.с.13-16).

Згідно із записами трудової книжки позивача від 05.11.2015 серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 05.11.2015 по 12.11.2020 обіймав посаду сільського голови Вербилівської сільської ради (а.с.11).

Відповідно до розрахунку страхового стажу позивача його страховий стаж становить 47 років 00 місяців 13 днів. Зараховано до 28.02.2023 (а.с.62).

Описані вище періоди роботи зараховані до страхового стажу роботи позивача.

Посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби до 01.05.2016, визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994.

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів.

Пунктом 6 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015) здійснюється згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Таким чином, в розглядуваному випадку до застосування підлягають норми Порядку №283, а саме пункту 2 вказаного Порядку - до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на позов про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними.

Таким чином, посада сільського голови Вербилівської сільської ради відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пункту 2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посаді сільського голови Вербилівської сільської ради згідно трудових книжок серії НОМЕР_1 від 12.11.1980 та від 05.11.2015 серії НОМЕР_2 в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до стажу державної служби.

Згідно із частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Згідно із змістом оскаржуваного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу відмовлено у переведенні на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із відсутністю законних підстав. Також зазначено, що в електронній пенсійній справі відсутня трудова книжка у зв`язку із чим не можливо розрахувати трудовий стаж ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 1.1, 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі також - Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, зокрема, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

При прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п. 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

Водночас, доказів повідомлення відповідачем позивача у визначений Порядком №22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі трудової книжки позивача матеріали справи не містять.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 з 14.07.1999 до 01.07.2000 отримував пенсію по інвалідності згідно статті 37 Закону України "Про державну службу". З 01.07.2000 позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 17.04.2002 позивач отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж становить 47 років 00 місяців 13 днів.

Описані вище періоди роботи позивача зараховані пенсійним органом до його страхового стажу.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 , які долучені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов, наявна інформація про сплату страхових внесків Вербилівською сільською радою за відповідні місяці у 1999, 2001 2020 роках (а.с.52).

Так, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Жодних доказів щодо відсутності у матеріалах ЕПС позивача згаданих по тексту рішення трудових книжок пенсійним органом суду не надано.

Суд вказує, що пенсійний орган, виявивши відсутність трудової книжки позивача у документах, доданих до заяви про призначення пенсії, повинен був насамперед запропонувати позивачу надати її.

Також у випадку ймовірної відсутності трудової книжки в матеріалах електронної пенсійної справи позивача, а також якщо поданих позивачем документів для переведення на інший вид пенсії було недостатньо (зокрема, довідки форми ОК-5), то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не дотрималося приписів пункту 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 щодо повідомлення позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів. Також відповідач не скористався своїм правом у разі наявності сумнівів самостійно перевірити наявність у позивача стажу державної служби, зважаючи на те, що позивачу вже призначалася пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» та враховуючи відомості довідки форми ОК-5.

Суд також зазначає, що в спірному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Вказані висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 09.04.2024 у справі №560/9407/22, від 28.01.2025 в справі №560/2123/24.

Суд звертає увагу на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» позивачу призначалася пенсія по інвалідності.

Станом на дату призначення позивачу пенсії по інвалідності (14.07.1999) відповідно до Закону України «Про державну службу» стаж державного службовця становив 14 років 0 місяців 29 днів. В подальшому, як вказано у трудовій книжці, позивач продовжував працювати на державній службі. До того ж у довідці Виконавчого комітету Рогатинської міської ради від 26.11.2024 за №02-28/3144 позивачу встановлено надбавку за вислугу років (40 %) за стаж державної служби 35 років (а.с.18).

З огляду на наведене суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно прийнято рішення від 05.12.2024 за №86 про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу.

Разом з цим, враховуючи, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до дискреційних повноважень такого суб`єкта владних повноважень, зокрема й вираховувати страховий стаж, який дає право на пенсію, суд виснує, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести позивача на пенсію за віком з 27.11.2024 відповідно до пункту 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначених у довідках про складові заробітної плати за №02-28/3143, №02-28/4144 від 26.11.2024, виданих Рогатинською міською радою Івано-Франківської області задоволенню не підлягає.

При цьому суд зауважує, що згідно із пунктом 1 частини першої статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав і інтересів позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 27.11.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при повторному розгляді заяви від 27.11.2024 про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» серед іншого необхідно надати оцінку трудовим книжкам позивача серії НОМЕР_1 від 12.11.1980 та від 05.11.2015 серії НОМЕР_2 .

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн (50% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.12.2024 за №86.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84112),

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.