Справа № 300/2486/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2025 р. справа № 300/2486/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправного наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати дії командира військової частини НОМЕР_1 перевищенням службових повноважень щодо безпідставного призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду;
- визнати протиправним і скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2025 № 119, яким ОСОБА_1 був призначений на нижчу посаду.
- поновити ОСОБА_1 , на посаді заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу (штатно-посадова категорія - підполковник, тарифний розряд - 38) або за його згодою на іншу, не нижчу ніж попередня посада.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в переліку пункту 82 Положення у командування військової частини НОМЕР_2 були відсутні підстави для подачі Плану переміщення на нижчу посаду, а як наслідок відсутні підстави для призначення позивача на нижчу посаду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
13.05.2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що позивач безпідставно стверджує, що пункт 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не підлягає застосуванню до його випадку, оскільки нібито міститься в розділі «XIV. Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період».
19.05.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.08.2025 року, витребувано в військової частини НОМЕР_1 належним чином завірену копію наказу командувача військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 08.02.2025 №119.
Однак, відповідачем не виконано вимоги вищезазначеної ухвали.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
З 18.02.2023 року по час подання позову позивач, ОСОБА_1 , проходить службу по мобілізації в Збройних Силах України.
Наказом командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 12.03.2024 року №134 ОСОБА_1 призначений на посаду заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальник відділення морального-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_3 .
В зв`язку із переходом військової частини НОМЕР_2 на нові штати був перепризначений на посаду заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 (штатно-посадова категорія - підполковник, тарифний розряд - 38).
Наказом командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2025 року №119 позивачу доведено 11.02.2025 року, оскільки на той момент він перебував в зоні бойових дій, позивачу надано 2 дні на здачу посади і вручено Припис щодо вибуття 13.02.2025 року з військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває в районі проведення бойових дій, та прибуття 15.02.2025 року до визначеного підрозділу військової частини НОМЕР_4 , який перебуває у Львівській області.
При цьому, ні самого тексту наказу, ні витягу з нього позивачу не надано.
Прибувши до свого підрозділу, позивачем 16.02.2025 року був написаний рапорт щодо направлення його на лікування до Центру мікрохірургії ока Рівненської обласної клінічної лікарні. Попередньо операція була призначена на 23.12.2024 року, але у зв`язку із залученням військової частини НОМЕР_2 , де позивач на той час проходив службу, командуванням частини було прийнято рішення не відпускати позивача на планову операцію.
16.02.2025 позивачу надано направлення до військового шпиталю у м. Львів на консультацію до окуліста.
19.02.2025 року окулістом військового шпиталю м. Львів позивача направлено на оперативне лікування до Центру мікрохірургії ока Рівненської обласної клінічної лікарні, де в той же день позивача поклали в стаціонар. 26.02.2025 у позивача виписано зі стаціонару, після проведеної операції на праве око.
27.02.2025 року на адресу командира військової частини НОМЕР_1 позивачем було направлено листа щодо отримання документальних матеріалів, які слугували підставою для призначення мене на нижчу посаду.
В період з 27.03.2025 року по 07.04.2025 року позивач знаходився на лікуванні в Центрі мікрохірургії ока Рівненської обласної клінічної лікарні, була проведена операція на ліве око.
01.04.2025 року на адресу позивача надійшла відповідь від тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 з матеріалами, які слугували підставою для призначення його на нижчу посаду. Надано копію плану переміщення, проте самого наказу від 08.02.2025 № 119 позивачу не надано.
Підставою для наказу командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2025 № 119, для призначення позивача на нижчу посаду, слугував План переміщення, підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 .
Підставами для включення ОСОБА_1 в План переміщення вказане посилання на пункти 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 3 пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється:
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;
за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад;
Відповідач стверджує, що переміщення ОСОБА_1 на нижчу посаду було обумовлено об`єктивними умовами, пов`язаними із необхідністю доукомплектування підрозділів у зв`язку з веденням бойових дій в умовах воєнного стану.
Вказане переміщення здійснене на підставі:
пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, який прямо передбачає можливість призначення військовослужбовців на інші посади у зв`язку з переходом частин на штати воєнного часу або при введенні правового режиму воєнного стану;
абзацу другого пункту 257 Положення, який передбачає, що призначення військовослужбовців на рівнозначні або нижчі посади можливе без їх згоди в особливий період, чим і є воєнний стан.
Однак, відповідачем не зазначено конкретної підстави для переведення позивача на нижчу посаду передбаченої пунктом 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.
Щодо посилання відповідача на абзац другий пункту 257 Положення, який передбачає, що призначення військовослужбовців на рівнозначні або нижчі посади можливе без їх згоди в особливий період, чим і є воєнний стан, суд зазначає наступне.
Однак, як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, військова частина НОМЕР_2 не переходила на штати військового часу, а була створена під час воєнного стану і відповідно штат військової частини відповідав штату воєнного часу.
Відповідно до обставин адміністративної справи, суд вважає недоцільне застосування пункту 257, оскільки даний пункт входить до розділу «XIV. Особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, а позивач являється діючим військовослужбовцем.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2025 № 119, щодо переведення позивача на нижчу посаду, оскільки підстави передбачені ч. 3 пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, відсутні.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати дії командира військової частини НОМЕР_1 перевищенням службових повноважень щодо безпідставного призначення ОСОБА_1 на нижчу посаду;
Визнати протиправним і скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2025 № 119, яким ОСОБА_1 був призначений на нижчу посаду.
Поновити ОСОБА_1 , на посаді заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу (штатно-посадова категорія - підполковник, тарифний розряд - 38) або за його згодою на іншу, не нижчу ніж попередня посада.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.