Справа № 520/27284/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 листопада 2025 року Справа № 520/27284/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши клопотання представника відповідача про постановляння окремої ухвали по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 що невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом житла за час з 24.03.2022 по 07.11.2023 незаконною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом житла за час з 24.03.2022 по 07.11.2023 у сумі в розрахунку одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 (3028,00грн.) в загальній сумі 62 074,00 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , завдану йому моральну шкоду в розмірі 62 074,00 грн.

Ухвалою суду від 20.10.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 18.11.2025 року клопотання представника відповідача про витребування доказів залишено без задоволення.

18.11.2025 року представником відповідача подано до суду клопотання, в якому просить суд:

- постановити окрему ухвалу стосовно ОСОБА_1 з приводу вчиненням ним дій з ознаками шахрайства для вжиття органами досудового розслідування відповідних заходів або зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 , будучи колишнім начальником групи персоналу штабу військових частини НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який упродовж 2022-2023 років виконував службові обов`язки у м. Харків, достовірно знаючи, що виплата грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень військовослужбовцям здійснюється лише за відсутності у них житла за місцем служби, з метою протиправного заволодіння державними коштами нібито подав до командирів військових частини НОМЕР_4 , НОМЕР_5 рапорти про виплату компенсації за піднайом (найом) житла як такий, що нібито не забезпечений житлом у м. Харкові, а в послідуючому позову до суду з цього ж предмету та підстав, тобто вдався до зловживання та обману як командирів військових частин НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , так і суду шляхом замовчування юридично значущого факту наявності у м. Харків власного житла, чим вчинив зловживання процесуальними правами або дії із ознаками шахрайства.

Від позивача надійшло заперечення на вказане клопотання, в яких зазначено, що представник відповідача не навів доказів того, що позивач не звертався до військової частини з приводу компенсації за піднайом житла, проте у своєму клопотанні від 18.11.2025 фактично визнав, що можливо і звертався. Прохання ж представника відповідача винести окрему ухвалу за ознакою якоїсь омани (те, що її не було, підтверджується попереднім процесуальним документом позивача, поданим до суду, і ухвалою суду про відмову представнику відповідача у витребуванні доказів тих фактів, які ніким не заперечуються) виглядають якимись недолугими і незрозумілими.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності встановив наступне.

Відповідно до ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо, щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 4 ст. 77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Статтею 244 КАС України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 6-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятого, шостою статті 382 цього Кодексу.

Таким чином, оцінка доказів належить до дискреційних повноважень суду та здійснюється за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, під час ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно ч. 9 ст. 249 КАС України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Верховний Суд в постанові від 14 березня 2024 року по справі №420/10595/22 вказав, що окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватися будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участі у справі. Таким чином, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Необхідність її постановлення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій. За цих обставин слід зазначити, що суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

Підставою для прийняття окремої ухвали є виявлення порушення закону та встановлення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити (службова недбалість, зловживання владою тощо).

Аналізуючи викладене, обов`язковими умовами для прийняття окремої ухвали є порушення закону чи іншого нормативно-правового акта із чітким зазначенням такої норми та обґрунтуванням, у чому саме полягає відповідне порушення.

Крім того, якщо під час розгляду справи встановлено ознаки кримінального правопорушення, суд, постановляючи окрему ухвалу про інформування прокурора або органу досудового розслідування, має вказати, ознаки якого саме кримінального правопорушення ним виявлено, а також обґрунтовувати, покликаючись на докази, які містяться в матеріалах справи, суть кримінального правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01 лютого 2023 року по справі № 140/506/22, від 07 грудня 2023 року по справі № 420/21182/21, від 10 січня 2024 року по справі №320/4936/23.

В той же час, наведені представником відповідача в клопотанні про постановляння окремої ухвали від 18.11.2025 року обставини не свідчать про наявність підстав для винесення окремої ухвали, в порядку визначеному ст. 249 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 44, 166, 167, 243, 248, 249 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача про постановляння окремої ухвали - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включені до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя Рубан В.В.