Справа № 580/8298/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа № 580/8298/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 позивач звернувся з позовною заявою до Черкаського окружного адміністративного суду, в якій просить просить : визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 , військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 у поданні відповідних документів до Міністерства оборони України стосовно нарахування та виплати одноразової грошової допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року в розмірі 1 мільйон гривень;

- зобов?язати уповноважену особу військової частини НОМЕР_2 подати відповідні документи військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата - ОСОБА_1 2002 р.н. до Міністерства оборони України для нарахування та подальшої виплати на мій картковий рахунок одноразової грошової допомоги передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року в розмірі 1 мільйон гривень;

- зобов?язати уповноважених осіб Міністерства оборони України нарахувати та здійснити виплату на картковий рахунок, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , солдата - ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, в розмірі 1 мільйон гривень.

В обґрунтування вимог зазначено, що після звільнення з військової служби в запас за підпунктом «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку служби), Позивач через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року, на що отримав відмову, яку вважає протиправною, адже згідно з постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, право на одноразову грошову допомогу у розмірі 1 мільйон гривень мають військовослужбовці, які до 13 лютого 2025 року були призвані або прийняті на військову службу за контрактом віком до 25 років, незалежно від того, коли закінчився їх контракт. Позивач наголошує, що головною умовою є те, що на момент укладення контракту або призову на військову службу, військовослужбовець мав був у віці до 25 років та брати безпосередню участь у бойових діях. Постанова стосується військовослужбовців рядового, сержантського та старшинського складу. Виплата 1 мільйона гривень передбачена незалежно від того, чи військовослужбовця було призвано, чи він уклав контракт добровільно. Наявність контракту на момент виплати не є визначальним фактором, головне, щоб на момент укладення контракту або призову військовослужбовець був молодше 25 років. Також, на думку позивача, а ні в Постанові КМУ №153 від 11 лютого 2025 року, а ні в Порядку реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153, не вказано, що військовослужбовець, який проходить проходив військову службу за Контрактом та виконує/виконував бойові (спеціальні) завдання, має подавати рапорт на ім`я командира військової частини для виплати одноразової грошової допомоги,

Представник військової частини НОМЕР_1 позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що однією з умов одержання військовослужбовцями одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень є те, що вони (військовослужбовці) до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідує, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, що виключає одну із умов одержання одноразової грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень. Крім цього, вказано, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №100 від 08.04.2025 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. ОСОБА_1 звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 02.07.2025 року про направлення документів до Міністерства оборони України, будучи звільненим з військової служби, тобто на дату звернення з рапортом до військової частини НОМЕР_1 останній не проходив військову службу, що виключає ще одну з умов одержання одноразової грошової винагороди.

Додатково зазначено, що твердження ОСОБА_1 , що він нібито звернувся з рапортом про виплату йому винагороди згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року через ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 не відповідає дійсності, оскільки 02.07.2025 ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з письмовим рапортом в якому просив саме повідомити його, чи були направлені до Міністерства оборони України документи щодо виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.

Від представника Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, де зазнчається, що ні Постановою №153, ні Порядком не встановлено обов`язку саме Міністерства оборони України проводити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги передбаченої Постановою №153, а позовна заява не містить обгрунтувань щодо порушень, які допустило Міністерство оборони України по відношенню до Позивача. Не зазначено саме які дії або бездіяльність було допущено саме посадовими особами Міністерства оборони України по відпошенню до Позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08 квітня 2022 року підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, за військовим званням - солдат на посаду водій-електрик радіостанції апаратної засекреченого зв`язку польового центру зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 .

Під час проходження військової служби за Контрактом у ЗСУ Позивач приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи на території Донецької області, Волноваського району, Великоновосильківської ТГ н.п. Рівнопіль, Темерівка, Зелене Поле, Запорізьке в період з 05.09.2024 по 30.09.2024, з 01.10.2024 по 05.11.2024 що підтверджується Довідкою про безпосередню участь особи у заходах №1780/501 від 16 листопада 2024 року.

Під час проходження військової служби за контрактом та виконання бойових завдань Позивач отримав поранення, що підтверджується Довідками про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1780/492 від 03 березня 2025 року та № 1780/619 від 15 березня 2025 року. Після отриманих поранень Позивачу видано направлення начальником медичної служби - на стаціонарне лікування.

За час проходження служби Позивач проходив неодноразові лікування та реабілітації.

08 квітня 2025 року відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №100 (по стройовій частині), ОСОБА_1 був звільнений з військової служби згідно Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23 березня 2025 року №21-РС (по особовому складу) у запас за підпунктом «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку служби).

Як зазначив сам позивач в позовній заяві, після звільнення він звернувся з рапортом, про виплату одноразової грошової допомоги згідно постанови КМУ №153 від 11.02.2025, який передав через ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 .

Листом №36/1816 від 10.07.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила Позивачеві: «...Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , виконував бойові (спеціальні) завдання будучи у відрядженні до зведеної стрілецької бригади Повітряних Сил України та не подавав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 для виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до норм Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року, то військова частина НОМЕР_1 не мала підстав для подання відповідних документів до Міністерства оборони України. Також, в даний момент військова частина не має підстав для задоволення Вашого звернення (рапорту) надісланого через ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки Ви не являєтеся діючим військовослужбовцем».

Вважаючи вказану відмову Військової частини НОМЕР_1 протиправною, Позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон 2232-ХІІ).

Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Порядок).

Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.

Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ №153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:

- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;

- проходять військову службу;

- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року).

Так, матеріалами справи вставлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу 06.04.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В період з 07.04.2021 по 08.04.2022 проходив строкову військову службу.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №20 від 28.01.2022 року, солдат строкової військової служби ОСОБА_1 , який відповідно до розпорядження начальника управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17 січня 2022 року №350/104/1/197 прибув із військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) для проходження строкової військової служби, з 28 січня 2022 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З 08.04.2022 року прийнятий на військову службу за контрактом.

Тобто, однією з умов одержання військовослужбовцями одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень є те, що вони (військовослужбовці) до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідує, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, що виключає одну із умов одержання одноразової грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №100 від 08.04.2025 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. ОСОБА_1 звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 02.07.2025 про направлення документів до Міністерства оборони України, будучи звільненим з військової служби, тобто на дату звернення з рапортом до військової частини НОМЕР_1 останній не проходив військову службу, що виключає ще одну з умов одержання одноразової грошової винагороди.

Враховуючи те, що на момент звернення з рапортом до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту (тобто не проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_1 на дату звернення з рапортом), а також те, що ОСОБА_1 був прийнятий на строкову військову службу до введення воєнного стану (до 24 лютого 2022 року), відсутні підстави для одержання ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень.

Відповідно до п.2 Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

З матеріалів справи встановлено, що протягом проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_1 не звертався з письмовим рапортом та доданими до нього документами до безпосереднього командира (начальника) про направлення до Міністерства оборони України документів, щодо виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №153 від 11.02.2025 року матеріали справи таких доказів не містять та останні не були встановлені судом, а лише звернувся з таким рапортом через ІНФОРМАЦІЯ_1 02.07.2025 року, вже будучи звільненим з військової служби (наказ №100 від 08.04.2025 року), на що одержав відповідь від військової частини НОМЕР_1 , що оскільки він не звертався до безпосереднього командира з письмовим рапортом щодо направлення до Міністерства оборони України документів про виплату йому одноразової грошової допомоги будучи військовослужбовцем, наразі задовольнити його рапорт не є можливим, так як він не являється діючим військовослужбовцем.

Доводи Позивача щодо відсутності обов`язку звертатися з рапортом до безпосереднього командира з питань порядку проходження військової служби, в тому числі з питань виплати одноразової грошової допомоги, суперечить п. 2 Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531, оскільки постанова КМУ №153 від 11.02.2025 року не врегульовує порядок виплати одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 мільйона гривень особам зазначеним в п. 4 Постанови, що, в свою чергу, відсилає до інших нормативно правових актів, які регулюють порядок взаємовідносин між військовослужбовцями та командирами військових частин ЗСУ.

В частині позовних вимог Позивача до Міністерства оборони, суд зазначає наступне.

За приписами п. 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року № 280 "Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України", зі змінами, грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати (індексація, грошова компенсація за речове майно, харчування, піднайом житла тощо) особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення).

Начальник фінансового органу під час зняття військовослужбовців з грошового забезпечення (у тому числі в разі відрядження військовослужбовцівв до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) повинен забезпечити їх належним грошовим забезпеченнням і не пізніше дня остаточногол розрахунку з військовослужбовцем видати грошовий атестат про здійснення виплати та утримання в порядку встановленому цими Правилами.

Виходячи із вищевикладеного, за наявності передбачених урядовою постановою умов, виплату одноразової грошової допомоги здійснює військова частина у якій проходив військову службу військовослужбовець під час виключення останього із списків особового складу частини.

В даному випадку ні Постановою №153, ні Порядком не встановлено обов`язку саме Міністерства оборони України проводити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги передбаченої Постановою №153, а отже вимоги Позивача в даній частині є безпідставними і також не підлягають до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам Позивачем не надано достатньо належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Решта доводів Позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 20.11.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО