Справа № 380/8854/25
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 рокусправа № 380/8854/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області. Позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, у тому числі і як учаснику бойових дій, за 2017, 2018, 2019, 2020,2021,2022, 2023 роки;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, у тому числі і як учаснику бойових дій, за 2017, 2018, 2019, 2020,2021,2022, 2023 роки, в загальній кількості 98 діб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем при звільненні зі служби в поліції йому не було виплачено грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Ухвалою суду від 06.05.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач зауважує, що учасники бойових дій згідно статті 5 Закону №3551-XII є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Головне управління Національної поліції в Львівській області не відноситься Законом України Про Національну поліцію або іншим актом законодавства до правоохоронних органів спеціального призначення. ГУНП у Львівській області зазначає, що позивач не є військовослужбовцем, а поліцейським, що є визначальним для застосування норм законодавства в спірних правовідносинах. Також, вказує, що немає підстав для виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток, як учаснику бойових дій, оскільки позивач мав можливість скористатись правом на відпустку у відповідних роках, коли йому було надані такі відпустки. Проте позивач виявив бездіяльність і усвідомлюючи наслідки не зробив цього. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України у Львівській області.

21.08.2023 наказом ГУНП у Львівській області №37 о/с дск полковника поліції ОСОБА_1 , начальника управління оперативно-технічних заходів ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 за станом здоров`я (через хворобу).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 позивач з 30.04.2015 має статус учасника бойових дій.

Стаж служби в поліції ОСОБА_1 при звільненні в календарному обчисленні становить 20 років 09 місяців 7 днів.

При звільненні позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2023 році у кількості 18 діб основної відпустки та 9 діб додаткової відпустки.

Позивач 13.03.2025 звернувся до відповідача із заявою про надання інформації про виплату йому компенсації за невикористані впродовж 2017-2023 роки відпустки і просив, у випадку не виплати такої компенсації, провести відповідні виплати.

Листом від 02.04.2025 ГУ НП у Львівській області повідомило позивача проте, що щорічні та додаткові оплачувані відпустки за 2018, 2019, 2020 роки та додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2017,2019, 2020,2021 роки надані в повному обсязі. Станом на день звільнення 21.08.2023 не була передбачена грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних та додаткових оплачуваних відпусток, окрім невикористаної відпустки в році звільнення. Компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не нараховувалася, оскільки у тлумаченні чинного законодавства дана відпустка, не належить до категорії щорічних відпусток, а отже, на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Відповідно до частини 1 статті 92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначеними цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частини 2 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Відповідно до частини 9 статті 93 Закону №580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Згідно із частиною 10 статті 93 Закону №580-VIII, поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до пункту 8 розділу III вищевказаного Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Системний аналіз змісту вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що позивач при звільненні зі служби набув право на компенсацію невикористаних днів відпустки.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року по зразковій справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19) вирішено спір за подібних спірних правовідносин. Зазначене судове рішення є релевантним до розглядуваного спору і висновки ВП ВС безумовно заслуговують на увагу та підлягають врахуванню, однак в даному випадку невиплата позивачеві компенсації за невикористані дні додаткової відпустки не пов`язана із правозастосуванням відповідачем спеціального законодавства, а обумовлено в першу чергу не зверненням позивача за отриманням додаткової та щорічної відпустки у відповідному році служби та невизначенням у наказі про звільнення, який не оскаржувався та є чинним, не використаних днів відпустки, які підлягали компенсації.

Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому, не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарному році.

В наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки, що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, оскільки це суперечить суті та гарантіям як трудового так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на неврегулювання положеннями Закону України Про Національну поліцію та Порядку №260 питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи КЗпП України, Закону України Про відпустки.

Відповідно до норм частини першої статті 83 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України Про відпустки, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Суд наголошує, що компенсація за невикористані додаткові відпустки не обмежується тільки роком звільнення поліцейського та поширюється на роки, що передували звільненню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 по справі №826/8185/18, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції України їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.01.2021 в справі №160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах №818/1276/17, №820/5122/17, №808/2122/18, №825/1038/16 і повважав правильним правовий висновок, який було викладено у постанові від 23.10.2019 в справі №826/8185/18 з таких підстав.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України Про Національну поліцію. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України Про Національну поліцію, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Згідно із відповіді УКЗ ГУНП у Львівській області № 75268-2025 від 09.05.2025 щодо невикористаних ОСОБА_1 календарних днів основних та додаткових відпусток (в тому числі, як учасник бойових дій) за час проходження служби в Національній поліції України з 2017 року по 2023 (по день звільнення) зазначено: відпустка за 2017 рік - використано 30 днів основної відпустки та 9 днів додаткової відпустки, з правом на відпустку 40 днів (30 днів основної та 10 днів додаткової відпустки), невідбута частина відпустки за 2017 рік становить 01 день додаткової відпустки. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2017 рік використана в повному обсязі в кількості 14 днів. відпустка за 2018 рік - використано 30 днів основної відпустки та 11 днів додаткової відпустки, з правом на відпустку 41 день (30 днів основної та 11 днів додаткової відпустки), відпустка за 2018 рік використана в повному обсязі. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2018 рік не надавалась. відпустка за 2019 рік - використано 30 днів основної відпустки та 12 днів додаткової відпустки, з правом на відпустку 42 дні (30 днів основної та 12 днів додаткової відпустки), відпустка за 2019 рік використана в повному обсязі. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2019 рік використана в повному обсязі в кількості 14 днів. відпустка за 2020 рік - використано 30 днів основної відпустки та 13 днів додаткової відпустки, з правом на відпустку 43 дні (30 днів основної та 13 днів додаткової відпустки), відпустка за 2020 рік використана в повному обсязі. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2020 рік використана в повному обсязі в кількості 14 днів. відпустка за 2021 рік - використано 10 днів основної відпустки, з правом на відпустку 44 дні (30 днів основної та 14 днів додаткової відпустки), невідбута частина відпустки за 2021 рік становить 20 днів основної відпустки та 14 днів додаткової відпустки. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2021 рік використана в повному обсязі в кількості 14 днів. відпустка за 2022 рік - використано 24 дні основної відпустки, з правом на відпустку 45 днів (30 днів основної та 15 днів додаткової відпустки), невідбута частина відпустки за 2022 рік становить 06 днів основної відпустки та 15 днів додаткової відпустки. Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2022 рік не надавалась. відпустка за 2023 рік не надавалась, з правом на відпустку 45 днів (18 днів основної та 09 днів додаткової відпустки за фактично відпрацьований час у поточному році на підставі наказу ГУНП у Львівській області про звільнення від 21.08.2023 №37 о/с дск). Додаткова відпустка як учасника бойових дій за 2023 рік не надавалась.

У відповіді УФЗБО ГУНП у Львівській області № 78246-2025 від 15.05.2025 зазначено, що проведено виплату компенсації за невикористану відпустку в кількості 27 календарних днів ( 18 днів основної та 09 днів додаткової відпустки за фактично відпрацьований час). З нарахованої суми 14094,00 грн. утримано та компенсовано податок з доходів фізичних осіб (18%) в сумі 2536,92 грн. та утримано військовий збір (1,5%) в сумі 211,41 грн. Кошти в сумі 13882,59 грн. зараховані на картковий рахунок ОСОБА_1 у серпні 2023 року.

Відтак суд зазначає, що позивачу при звільненні підлягала виплата компенсація за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні відпустки, як щорічної, так і додаткової.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки : за 2017 рік 01 день додаткової відпустки; за 2018 рік 14 днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій; за 2021 рік 20 днів основної відпустки 14 днів додаткової відпустки; за 2022 рік 06 днів основної відпустки, 15 днів додаткової відпустки, 14 днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Інші періоди відпустки виплачені в повному обсязі.

Оскільки під час проходження служби позивач не використав частину щорічних і додаткових відпусток та не отримав за них грошову компенсацію при звільненні, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні таких відпусток, а тому слід зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити таку грошову компенсацію, з урахуванням розміру грошового забезпечення станом на день звільнення із служби в поліції, з огляду на що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області, щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки за період часу 2017, 2018, 2021, 2022 роки; за 2017 рік 01 день додаткової оплачуваної відпустки; за 2018 рік - 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій; за 2021 рік - 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, та за 2022 рік - 06 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки та 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій, зобов`язавши Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за вказані вище відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

Також суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі доказів понесення сторонами судових витрат, з огляду на що відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки за період часу 2017, 2018, 2021, 2022: за 2017 рік 01 день додаткової оплачуваної відпустки; за 2018 рік - 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій; за 2021 рік - 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, та за 2022 рік - 06 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки та 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової відпустки за період часу 2017, 2018, 2021, 2022: за 2017 рік 01 день додаткової оплачуваної відпустки; за 2018 рік - 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій; за 2021 рік - 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки, та за 2022 рік - 06 діб щорічної основної оплачуваної відпустки, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки та 14 діб додаткової відпустки зі збереженням грошового забезпечення як учасника бойових дій.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГулкевич Ірена Зіновіївна