Справа № 2-а-256/08
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 2-а-256/08

Перша інстанція суддя Донцов Д.Ю.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Вербицької Н.В. Єщенка О.В.,

при секретарі Ісмієвій А.І.

за участі представника Елісашвілі О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги Прокуратурі Одеської області та Генеральній прокуратурі України, а саме:

- скасування наказу прокурора Одеської області № 131 від 03 квітня 2007 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури;

- поновлення на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури області з моменту звільнення;

- стягнення з прокуратури Одеської області заробітної плати за час вимушеного прогулу;

- стягнення з прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн солідарно.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року позов задоволено частково, а саме:

- скасовано наказ прокурора Одеської області № 131 від 03 квітня 2007 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення із займаної посади та з органів прокуратури

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з 03 квітня 2007 року;

- стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 28 733,81 грн.

- стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року апеляційні скарги прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року залишено без задоволення.

Крім того, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій ставилась вимога про стягнення додаткового відшкодування вимушеного прогулу.

Постановою Верховного Суду від 04 червня 2024 року скасовано постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року, в частині висновку про залишення без змін постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року.

Справу в цій частині направлено на новий розгляду до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року змінено постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, в частині обрахованої судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, що тривав з 04 квітня 2007 року по 30 вересня 2021 року, загальним розміром 996 525 (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 12 (дванадцять) копійок, з відрахуванням належних до сплати податків та зборів.

При цьому, Приморським районним судом м. Одеси 10 грудня 2024 року видано три виконавчі листи щодо поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

В свою чергу, Одеською обласною прокуратурою подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про визнання виконавчого листа щодо поновлення позивача на роботі таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Одеської обласної прокуратури.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою Одеською обласною прокуратурою подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа щодо поновлення позивача на роботі таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд першої інстанції мав визнати виданий ним виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок прокуратури щодо поновлення позивача на раніше займаній посаді наразі відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням прокуратурою у грудні 2021 року.

В даному випадку, апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково не враховано надані йому докази, які підтверджують факт належного виконання судового рішення у даній справі, в частині покладеного на прокуратуру обов`язку з поновлення позивача на раніше займаній посаді.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законну та обґрунтовану ухвалу, оскільки відповідачем не виконано належним чином судове рішення у даній справі щодо поновлення позивача на раніше займаній посаді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду зміні, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Одеської обласної прокуратури від 09 грудня 2021 року № 2605к поновлено позивача на раніше займаній посаді з 03 квітня 2007 року на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року.

Крім того, наказом Одеської обласної прокуратури від 09 грудня 2021 року № 2618к визначено, що тимчасово робоче місце позивача знаходитиметься в управлінні представництва держави в суді Одеської обласної прокуратури, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3.

Зазначені документи позивачем отримано 29 липня 2022 року.

При цьому Приморським районним судом м. Одеси 10 грудня 2024 року видано виконавчий лист про поновлення позивача на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва захисту інтересів громадян та держави в судах прокуратури Одеської області з моменту звільнення, тобто з 03 квітня 2007 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величко Р.С. від 27 січня 2025 року відкрито виконавче провадження № 76985337.

В свою чергу, Одеською обласною прокуратурою подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про визнання зазначеного виконавчого листа щодо поновлення позивача на роботі таким, що не підлягає виконанню, з підстав добровільного виконання рішення суду у даній справі.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення без задоволення заяви Одеської обласної прокуратури, оскільки рішення суду у даній справі про поновлення позивача на роботі залишається невиконаним.

В свою чергу, колегія суддів частково не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 374 КАС України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч. 5 ст. 374 КАС України, ухвалу суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

З іншого боку, згідно ч. 1 ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 381-1 КАС України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382 - 382-3 і 383 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч. 5 ст. 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Колегією суддів встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора відділу забезпечення участі в судах управління представництва в суді та захисту інтересів громадян та держави при виконанні судових рішень прокуратури Одеської області з 03 квітня 2007 року.

Постанова суду в цій частині звернута до негайного виконання, про що зазначено в резолютивній частині постанови суду.

Між тим, як встановлено у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року, на виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року позивача поновлено на роботі наказом прокурора Одеської області від 21 жовтня 2008 року № 1571к.

В свою чергу, за наслідком скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року, наказом прокурора Одеської області від 03 квітня 2009 року № 272к позивача повторно звільнено з органів прокуратури.

Проте, постановою Великої Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2009 року та справу передано на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду, як суду апеляційної інстанції.

Тобто, вже з 07 липня 2021 року у прокуратури повторно виник обов`язок поновити позивача на раніше займаній посаді, відповідно до вимог постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів справи, зазначений обов`язок виконано прокуратурою (на власний розсуд) за наслідком ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року, якою постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року залишено без змін.

Так, наказом Одеської обласної прокуратури від 09 грудня 2021 року № 2605к поновлено позивача на раніше займаній посаді з 03 квітня 2007 року.

Крім того, наказом Одеської обласної прокуратури від 09 грудня 2021 року № 2618к визначено, що тимчасово робоче місце позивача знаходитиметься в управлінні представництва держави в суді Одеської обласної прокуратури, за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 3.

Вказані обставини, на переконання Одеської обласної прокуратури, є свідченням добровільного та повного виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року.

З іншого боку, як вбачається із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень, позивач вважає, що Одеською обласною прокуратурою належним чином не виконано постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року.

Тому, позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси для отримання виконавчого листа для примусового виконання постанови Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, в частині його поновлення на раніше займаній посаді.

Відповідний виконавчий лист видано судом 10 грудня 2024 року.

В свою чергу, як зазначено вище, Одеська обласна прокуратура вважає виданий виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його добровільним виконанням, а як наслідок прокуратура звернулась до суду у встановленому ст. 374 КАС України порядку із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Між тим, судом першої інстанції у межах процедури розгляду зазначеної заяви Одеської обласної прокуратури досліджено правомірність виданих наказів, а також дій, вчинених прокуратурою для поновлення позивача на раніше займаній посаді, за наслідком чого сформовано висновок, що видання таких наказів та вчинення встановленого судом переліку дій щодо поновлення позивача на роботі не є належним виконанням судового рішення у даній справі.

При цьому, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначених висновків, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, інститут судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано у розділі IV КАС України та його форми визначено у статті 381-1 КАС України.

Зокрема, законодавцем передбачено можливість розгляду судом звітів суб`єктів владних повноважень про виконання судового рішення, а також можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Тобто, законодавцем унормовано чіткі та послідовні процедури здійснення контролю за виконанням судових рішень, з наданням суду інструментів для спонукання суб`єкта владних повноважень до виконання судових рішень, а також перевірки правомірності рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Між тим, як вже зазначено вище, позивач не вважає постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року належним чином та добровільно виконаною.

В даному випадку, позивачем оскаржено накази Одеської обласної прокуратури від 09 грудня 2021 року № 2605к та від 09 грудня 2021 року № 2618к у судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Проте, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, у справі № 640/19962/22, яка залишена без змін постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2023 року та Верховного Суду від 13 вересня 2024 року, відмовлено позивачу у відкритті провадження у справі, оскільки правомірність оскаржуваних наказів має перевірятись у межах процедур судового контролю, ініційованих у даній справі (№ 2-а-256/08).

В свою чергу, як вбачається з матеріалів даної справи, позивачем реалізовано своє право та подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про зобов`язання подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення у даній справі.

Так, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року зобов`язано Одеську обласну прокуратуру, відповідно до ст. 382-1 КАС України, подати у десятиденний термін до Приморського районного суду м. Одеси звіт про виконання судових рішень у справі №2-а-256/08.

В даному випадку, відповідний звіт подано Одеською обласною прокуратурою 21 лютого 2025 року.

Між тим, колегія суддів зазначає, що суд має розглянути звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2025 року позивачем до Приморського районного суду м. Одеси подано заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у встановленому ст. 383 КАС України порядку.

Аналогічним чином, суд має обов`язок розглянути відповідну заяву протягом десяти днів з дня її отримання.

Також, згідно вимог вищевикладених норм процесуального права, за наслідком розгляду звітів суб`єкта владних повноважень та заяв, поданих у встановлених ст. 382 та ст. 383 КАС України порядках, суд має постановити відповідні ухвали.

Проте, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, судом першої інстанції не вирішено питання про прийняття звіту суб`єкта владних повноважень та не розглянуто заяви позивача, поданої у встановленому ст. 383 КАС України порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що процедура судового контролю у даній справі наразі не завершена у встановленому КАС України порядку.

З іншого боку, повертаючись до розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів зазначає, що відповідна процедура не є та не може бути альтернативою вищеописаним та вже ініційованим процедурам судового контролю при наявності триваючого спору між сторонами на стадії виконання рішення суду у даній справі.

Також, варто враховувати, розгляд питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ініційовано Одеською обласною прокуратурою, як суб`єктом владних повноважень.

При цьому, колегія суддів вважає, що першочергове вирішення заяви суб`єкта владних повноважень про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та постановлення судом апеляційної інстанції остаточного судового рішення до завершення ініційованих процедур судового контролю фактично підмінить інститут судового контролю та нівелює значення та наслідки таких процедур в контексті розгляду даної справи.

Тому, підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що саме завершення двох вищеописаних та триваючих процедур здійснення судового контролю у даній справі є єдиним та належним заходом для вирішення наявного між сторонами спору на стадії виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без задоволення заяви Одеської обласної прокуратури про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, але вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що судове рішення у даній справі залишається невиконаним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року, виклавши мотивувальну частину ухвали у відповідності до мотивувальної частини цієї постанови, з підстав порушення судом норм процесуального права.

З іншого боку, колегія суддів роз`яснює Одеській обласній прокуратурі, як заявнику в порядку ст. 374 КАС України, про наявність у нього права на повторне звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після завершення триваючих процедур судового контролю у даній справі.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329, 378 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали у відповідності до мотивувальної частини цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 20 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді Н.В. Вербицька О.В. Єщенко