Справа № 440/10362/25
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/10362/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №42 від 12.06.2025 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області зарахувати мені, ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009 та призначити з 19.06.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

В обгрунтування позовних вимог позивач вказувала на протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в зарахуванні до пільгового стажу періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/10362/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21.08.2025до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому позивач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність та відсутність правових підстав для перерахунку пенсії на пільгових умовах, оскільки позивач не досяг пенсійного віку та за відсутності достатнього страхового стажу.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

03.06.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою в якій просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та 12.06.2025 прийнято рішення №42 про відмову в призначенні пенсії.

Як випливає з вищевказаного рішення - вік заявника 50 років 11 місяців 15 днів, працює, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу 25 років у жінок з них не менше 10 років на зазначених роботах. Зниження пенсійного віку відповідно до пункту другого частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи за умови не менше половини стажу на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 30 років 9 місяців 14 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №2 становить 6 років 9 місяців 14 днів. До страхового стажу не зараховано період навчання з 29.12.1995 по 23.06.1997 відповідно архівної довідки від 03.04.2025 № 24-01-1-107, оскільки в довід ці не зазначено дату почину навчання та форму навчання після закінчення відпустки по догляду за дитиною. Для підтвердження періоду навчання необхідно надати довідку навчального закладу із зазначенням періодів навчання та форми навчання у відповідні роки з посиланням на первинні документи. В призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовити, оскільки особа не досягла пенсійного віку. Заявнице набуде право на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.06.2031.

Позивач не погоджуючись із не зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009 та посиланням відповідача на недосягнення пенсійного віку, звернувся до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами частини першої статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Приписами статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено право виходу на пенсію за віком для чоловіків - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, і для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом "а" статті 13 вказаного Закону в редакції, чинній до внесення змін, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, в тому числі, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років на зазначених роботах.

Пунктом "б" статті 13 вказаного Закону в редакції, чинній до внесення змін передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, в тому числі, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом про внесення змін, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 жінкам з 45 років до 50 років та збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 визнані неконституційними положення статті 13, частини другої статті 14 та пункти "б" - "г" статті 54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції, до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012 з урахуванням рішення Конституційного Суду, норма пункту "а" статті 13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок у 45 років (за наявності загального та пільгового стажу роботи), а норма пункту "б" статті 13 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального та пільгового стажу роботи).

В той же час норми пункту 1 та пункту 2 частини другої статті 114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', що діяли на час виникнення спірних правовідносин, встановлювали пенсійний вік для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 - 50 років, за Списком № 2 - 55 років для призначення пенсії.

Отже на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для призначення пенсії за Списком № 1 у 45 років, та за Списком № 2 - у 50 років, тоді як другий за Списком № 1 - у 50 років, та за Списком № 2 - у 55 років.

Суд зазначає, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.

Отже застосуванню підлягають норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012 (щодо права виходу на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 для жінок у 50 років), а не норми Закону про пенсійне страхування.

З урахуванням відомостей, зазначених у рішенні ГУ ПФУ в Чернігівській області від 12.06.2025 №42 вік позивачки на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить 50 років, чого відповідно до приписів пункту ''б'' статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Щодо незарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку період з 16.05.2006 по 14.03.2009, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788) передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом "ж" вказаної норми, встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно довідки АТ "Укртатнафта" від 12.08.2024 №4/134 ОСОБА_1 працювала на АТ "Укртатнафта" з 18.03.1998 по 31.03.1999, виконувала обслуговування технологічного устаткування естакад по зливу та наливу нафтопродуктів (у цеху №6 - товарно-сировинний, на ділянці №4 - зливоналивні естакади), що передбачено Списком №2 розділу XII підрозділ 3 пункту 21303012а-16085 підстава постанова КМУ від 11.03.1994 №162. За період з 18.09.1998 по 31.03.1999 фактична зайнятість протягом робочого дня у шкідливих умовах праці за Списком №2, за основною роботою, складає 00 років 11 місяців 20 днів.

Згідно довідки АТ "Укртатнафта" від 24.01.2025 №4/19 ОСОБА_1 працювала на АТ "Укртатнафта" (ПАТ "Укртатнафта") з 01.04.1999 по 12.10.2009, з 27.01.2010 по 19.04.2010, виконувала обслуговування технологічного устаткування естакад по зливу та наливу нафтопродуктів (у цеху №6 - товарно-сировинний, надалі у виробництві №4 - товарно-сировинне, на дільниці №5 резервуарні парки, паливні естакади зріджених газів, ароматичних вуглеводнів), що передбачено Списком №2 розділу XII підрозділ 3 пункту 1а позиція 12.3.1а підстава постанова КМУ від 16.01.2003 №36. За період з 01.04.1999 по 07.09.199, 28.10.1999 по 15.05.2006, з 15.03.2009 по 22.03.2009, з 16.09.2009 по 12.10.2009 та з 327.01.2010 по 19.04.2010 фактична зайнятість протягом робочого дня у шкідливих умовах праці за Списком №2, за основною роботою, складає 05 років 09 місяців 24 дні.

Додатково у вищевказаній довідці зазначено, що в період з 16.05.2006 по 14.03.2009 позивач знаходилась у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За приписами частини другої статті 181 КЗпП відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до статті 179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства. До страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується як до загального, так і до стажу роботи за спеціальністю.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №520/11152/16-а.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком посилаючись на відсутність віку та страхового стажу, а тому, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №42 від 12.06.2025 про відмову у призначенні пенсії з підставі не зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009 та недосягнення пенсійного віку.

З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009 та призначити з 19.06.2025 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу / призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 03.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 139, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83а, м.Чернігів) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №42 від 12.06.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підставі не зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №2 періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009 та недосягнення пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.05.2006 по 14.03.2009.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 03.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко