Справа № 373/3362/25
Суддя: Залеська А. О.
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/3362/25
Номер провадження 2-а/373/31/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Переяславський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючої судді Залеської А.О.,

за участі секретаря судових засідань Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

встановив:

04.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Серії ЕНА № 6021912 від 26.10.2025 у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку - 1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Власюк Вікторією Русланівною, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що поліцейська, яка винесла оскаржувану постанову, звинуватила ОСОБА_1 у тому, що 26.10.2025 о 15:48, вона здійснила рух на автомобілі Кіа CEED, р/н НОМЕР_1 по провулку Верхній у м. Києві по смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 та при цьому здійснила перетин суцільної розмітки 1.1, чим порушила п. 17.1 ПДР. Таке звинувачення позивачка вважає необґрунтованим, бездоказовим, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності такою що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Порушень п. 17.1 ПДР чи будь-якого іншого вона не вчиняла. Натомість посадовою особою відповідача (працівником патрульної поліції ОСОБА_2 ) було допущено ряд порушень, зокрема: не було всебічно та повно з`ясовано всі обставини, які б вказували на відсутність в її діях події та складу адміністративного правопорушення; не добуто та не надано належних доказів вчинення відповідного адміністративного правопорушення; висунуто неправомірну вимогу про пред`явлення водієм документів, розглянуто справу не на місці вчинення правопорушення (яким вважає поліцейський).

Позивачка стверджує, що вона керувала автомобілем Кіа CEED, р/ НОМЕР_2 , рухаючись по другій смузі дороги по бульвару Миколи Міхновського в бік бульвару Лесі Українки у місті Києві (а не по провулку Верхньому, як зазначено в оскаржуваній постанові). На вимогу поліцейського вона зупинилась на виконання п. 2.4 ПДР. Підставою зупинки поліцейська назвала те, що нібито вона рухалась смугою громадського транспорту. Такі звинувачення вона ( ОСОБА_1 ) категорично заперечила, намагаючись пояснити, що рухалась по другій смузі та, що перетнула не суцільну а переривчасту лінію розмітки з дотриманням правил ПДР виключно на вимогу поліцейського про зупинку. Поліцейська ігноруючи її пояснення, почала вимагати водійське посвідчення та технічний паспорт на авто. Тоді вона (позивачка) попросила спершу надати їй фото-відео чи інші докази фіксації факту порушення нею тих правил дорожнього руху, які стравяться їй у вину. Її заперечення та прохання були повністю проігноровані, після чого одразу два поліцейських у порушення п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» почали тиснути на неї, вимагаючи документи нібито для перевірити попередніх випадків притягнення до адміністративної відповідальності та для з`ясування чи не перебуває автомобіль в розшуку. Під психологічним тиском поліцейських та за браком часу вона пред`явила документи із застосунку Дія. Отримавши відомості із наданих документів, поліцейська Власюк В.Р. почали складати та склала на неї постанову про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 122 КУпАП, не врахувавши при цьому її неодноразові заперечення та пояснення про те, що вона рухалась по другій смузі і перетнула смугу громадського транспорту, яка відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, з метою зупинки на вимогу поліцейського. Її наполегливі прохання надати хоч якісь докази фіксації правопорушення не були задоволені. Позивачка просила суд визнати бездоказовою та скасувати постанову про її винуватість та накладення на неї стягнення за ч.3 ст. 126 КУпАП у виді штрафу 680,00 грн., оскільки порушення, яке вказане у цій постанові, вона не вчиняла. Крім цього, в постанові вказано, що справа розглянута у м. Києві по провулку Верхній, по якому нібито вона рухалась, хоч насправді вона рухалась по бульвару Миколи Міхновського у м. Києві, де її і було зупинено.

До позовної заяви позивачка долучила фотознімок дороги зі смугою руху для маршрутних транспортних засобів, яка відокремлена переривчастою лінією. Також долучила роздруківку з Гугл-карти з відображенням маршруту руху транспортного засобу в напрямку до Бульвару Лесі Українки, який не включає рух по провулку Верхній.

Відповідач відзиву на позов не надав. Про розгляд справи повідомлений належним чином у спосіб, передбачений ст. 268 КАС України.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

За змістом постанови Серії ЕНА № 6021912 від 26.10.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ця постанова винесена поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Власюк В.Р. за місце вчинення правопорушення (м. Київ, Печерський район, пров. Верхній).

Суть правопорушення у постанові викладена таким чином: 26.10.2025 о 15:48:07 у м. Києві по провулку Верхній водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Кіа CEED, , р/н НОМЕР_1 , здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, перетнувши суцільної лінії розмітки 1.1, чим порушила п. 17.1 ПДР, яким передбачено: на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Такі дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу 680,00 грн.

Згідно визначення у ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII поліцейський має право вимагати в особи документи, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

За змістом частини 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Правил дорожнього руху України інформаційно-вказівний знак: 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» визначає, що смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Водію, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, дозволено виконувати поворот із цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови Серії ЕНА № 6021912 від 26.10.2025 водійці ОСОБА_1 ставиться у вину те, що 26.10.2025 о 15:48:07 у м. Києві по провулку Верхній, керуючи транспортним засобом- автомобілем Кіа CEED, вона здійснила зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11., перетнувши суцільну розмітку 1.1.

Отже з тексту постанови не зрозуміло, яку саме із двох заборонених дій, передбачених п. 17.1 ПДР здійснила позивачка: рух чи запинку автомобіля на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, чи те й інше.

За змістом п. 17.1. ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі, мопедів, мотоциклів та велосипедистів) на цій смузі.

У той же час, пунктом 17.2. ПДР передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

З огляду на такі положення ПДР у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 122 КУпАП слідує висновок, що адміністративна відповідальність за цією нормою закону наступає за ненадання переваги для руху маршрутним транспортним засобам, у тому числі внаслідок порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів. Отже, мають бути встановлені дії водія, які виявились не у формальному перетині лінії, що відокремлює смугу руху для маршрутних транспортних засобів, а встановлення фактів ненадання такими діями переваги в русі маршрутному транспорту.

За таких обставин, суд вважає, що поліцейський, який виніс оскаржувану постанову, формально віднісся до своїх обов`язків, не встановив усіх обставин справи, а тому не розкрив об`єктивної сторони (суті) адміністративного правопорушення.

Не конкретизація відповідних обставин не дає підстав для висновку про наявність в діях особи складу відповідного правопорушення та викликає у суду обґрунтовані сумнів, що така подія була. На це також вказує той факт, що інспектор, який виніс постанову, не послався на жоден доказ фіксації правопорушення, хоч у назві оскаржуваної постанови вказується, що вона складається відносно адміністративного правопорушення, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положенням п 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, передбачено включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката тощо.

Не реагування посадової особи суб`єкта владних повноважень, уповноваженої на розгляд справи про адміністративне правопорушення, на пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, заявлені нею клопотання, зокрема: про ознайомлення з доказами тощо є нічим іншим, як пряме порушення права особи на захист.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частино 2 ст. 77 цього Кодексу визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ОСОБА_1 заперечує обставини, зазначені в оскаржуваній постанові, викладаючи їх іншим чином, стверджуючи, що перед зупинкою її транспортного засобу вона рухалась не по провулку Верхній у м. Києві, як вказано в постанові, а по бульвару Миколи Міхновського в бік бульвару Лесі Українки і при цьому не перетинала суцільної лінії розмітки, оскільки її там не було. Вона перетнула переривчасту лінію та заїхала на суму маршрутних транспортних засобів виключно з метою виконання зупинки на вимогу поліцейських. На обґрунтування своїх тверджень ОСОБА_1 долучила до позову роздруківку з Гугл-карти маршруту, яким вона рухалась, та фотознімок ділянки дороги (проспекту), де смуга для руху маршрутних транспортних засобів відокремлена переривчастою лінією.

Відповідач отримав позовну заяву з додатками, однак не подав відзиву на позовну заяву із запереченнями тих обставин і тих доказів, на які посилається позивачка.

За правилами ч.4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Судом встановлено, що у змісті оскаржуваної постанови відсутні не лише опис конкретних обставин та суті правопорушення (рух автомобіля, чи його зупинка по смузі для маршрутних т/з та чи створило це перешкоди для руху маршрутних транспортних засобів), як того вимагає ст. 283 КУпАП, а й немає посилання на докази, на підставі яких такі обставини були зафіксовані (встановлені), що давало б підстави для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 та притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Вказане не дає суду підстав вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, а винуватість особи, яка притягується до відповідальності, доведеною.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідач не надав суду жодних доказів конкретних дій та винуватості позивачки у порушенні п. 17.1 ПДР України з негативними наслідками для організації дорожнього руху, що підпадало б під визначення та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає аргументи позивачки переконливими, а позовні вимоги доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд дійшов висновку про скасування постанови Серії ЕНА № 6021912 від 26.10.2025 у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Власюк Вікторією Русланівною відносно ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує докази сплати позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн при поданні цього позову та на підставі положень ч.1 ст. 139 КАС України стягує їх з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8-11, 72-77, 159, 241-244, 286 КАС України, п. 1 ст. 247 КУпАП суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову Серії ЕНА № 6021912 від 26.10.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержантом поліції Власюк Вікторією Русланівною, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.3 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з недоведенням в її діях складу відповідного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (ЄДРПОУ 40108646, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3, 03048) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.О. Залеська