Справа № 420/14893/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/14893/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Одеської обласної державної адміністрації на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року, прийняте у складі суду судді Бутенка А.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національний природний парк «Тузловські лимани», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національний природний парк «Тузловські лимани», в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Одеської обласної державної адміністрації в наданні дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на спеціальне використання природних ресурсів у межах Національного природного парку "Тузловські лимани" на 2025 рік, оформлену листом за вих. № 7/01-39/4883/2-25 від 10.04.2025 р.;

- зобов`язати Одеську обласну державну адміністрацію надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк "Тузловські лимани" на 2025 рік.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Одеської обласної державної адміністрації в наданні дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на спеціальне використання природних ресурсів у межах Національного природного парку "Тузловські лимани" на 2025 рік оформлену листом за вих. № 7/01-39/4883/2-25 від 10.04.2025 року. Зобов`язано Одеську обласну державну адміністрацію надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк «Тузловські лимани» на 2025 рік..

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Одеська обласна державна адміністрація звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим суд дійшов до хибних висновків, які не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до статті 91 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та пункту 5 Положення про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів, видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється на підставі клопотання (заявки) природокористувача з обґрунтуванням потреби в цих ресурсах та погоджується із власником або постійним користувачем земельної ділянки та заінтересованими органами. В свою чергу, наказом Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Одеської обласної державної військової адміністрації від 06.03.2023 № 3 встановлено заборону виходу (перебування) маломірних суден та інших плавзасобів флоту рибної промисловості для вилову водних біоресурсів у внутрішніх водоймах Одеської області, у тому числі: оз. Шагани, оз. Алібей, оз. Бурна

Апелянт зазначає, що оперативно-тактичне угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » листом від 28.03.2025 №1/ОТУ/331 повідомило, що не заперечує щодо здійснення вилову водних біоресурсів ФОП ОСОБА_1 з берега у межах господарської зони НПП «Тузловські лимани» у 2025 році відповідно до карто-схеми місць вилову водних живих біоресурсів. Враховуючи викладене, оскільки згідно наданих ФОП ОСОБА_1 картографічних матеріалів, вилов водних живих біоресурсів передбачений саме в акваторії Тузловської групи лиманів на території НПП «Тузловські лимани», листом від 10.04.2025 № 7/01-39/4883/2-25 повернуто надані матеріали без надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів в акваторії НПП «Тузловські лимани». Апелянт також вважає, що вилов водних живих біоресурсів з використанням пасивних знарядь лову не може здійснюватися без допомоги плавзасобів та без виходу в акваторію Тузловської групи лиманів на території НПП «Тузловські лимани».

Представником позивача надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 08.03.2025 року звернувся до Одеської обласної державної адміністрації із заявою про видачу дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк "Тузловські лимани" на 2025 рік.

Листом від 10.04.2025 року за вих. № 7/01-39/4883/2-25 Одеська обласна державна адміністрація повідомила позивача, що у зв`язку з тим, що оперативно-тактичне угруповання «Одеса» не погодило вилов водних живих біоресурсів в акваторії водойм Тузловської групи лиманів, Одеська обласна державна (військова) адміністрація повертає надані матеріали.

Вважаючи відмову у наданні дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк "Тузловські лимани" на 2025 рік, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність відмови Одеської обласної державної адміністрації у наданні ФОП ОСОБА_1 дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк «Тузловські лимани» на 2025 рік.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року № 2806-IV (далі Закон № 2806-IV) перебачено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком, за умови що суб`єкту господарювання надана можливість надати документи, але суб`єкт господарювання їх не надав у встановлений строк; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей, за умови що суб`єкту господарювання надана можливість усунути недоліки, але суб`єкт господарювання їх не усунув у встановлений строк; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року № 2456-XII (далі Закон № 2456-XII) передбачено, що завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.

Відповідно до ст.3 Закону № 2456-ХІІ, до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Згідно зі ст.9 Закону № 2456-ХІІ, території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

У відповідності до ст.9-1 Закону № 2456-ХІІ, спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Перелік встановлених цим Законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів.

Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення (крім корисних копалин) здійснюється на підставі дозволів, що видаються місцевими радами за погодженням з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на безоплатній основі.

Видача дозволів здійснюється на підставі заяви природокористувача, погодженої із власником або постійним користувачем земельної ділянки та заінтересованими органами.

Дія дозволу на спеціальне використання природних ресурсів може бути припинена органом, що його видав, у разі: різкого погіршення стану навколишнього природного середовища внаслідок природокористування, ліквідації підприємства, установи або організації, яка отримала дозвіл; порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду; втрати чи пошкодження дозволу, що не дає можливості визначити зміст дозволу.

Здійснення господарської та іншої діяльності за декларативним принципом заборонено.

Дозвіл видається після затвердження лімітів протягом місяця з моменту подання клопотання. Підставами для відмови у видачі дозволу є відсутність затвердженого в установленому порядку ліміту, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 р. № 459, до природних ресурсів, на які видається дозвіл на спеціальне використання, належать, зокрема, природні ресурси в межах території та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Пунктом 3 Положення визначено, що дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів.

Згідно з п. 5 Положення, видача дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється на підставі клопотання (заявки) природокористувача з обґрунтуванням потреби в цих ресурсах та погоджується з органами, визначеними статтею 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Так, з аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що підставами для відмови у наданні дозволу на спеціальне використання природних ресурсів є відсутність затвердженого в установленому порядку ліміту, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відмовляючи у наданні дозволу на спеціальне використання природних ресурсів та повертаючи матеріали, Одеська обласна державна адміністрація посилалася на лист Оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 року № 1/ОТУ/331, яким ОТУ «Одеса», нібито, не погодило вилов водних живих біоресурсів в акваторії водойм Тузловської групи лиманів.

Однак, згідно листа Оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 року № 1/ОТУ/331 Командування оперативно-тактичного угруповання ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечує щодо здійснення вилову водних біоресурсів ФОП ОСОБА_1 з берега у межах господарської зони НПП «Тузловські лимани» у 2025 році відповідно до наданої листом Одеської обласної державної адміністрації карто-схеми місць вилову водних живих біоресурсів. У випадку зміни безпекової ситуації, командування оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », залишає за собою право на зміну можливості та порядку роботи ФОП ОСОБА_1 у межах НПП «Тузловські лимани».

Таким чином, листом від 28.03.2025 року № 1/ОТУ/331 ОТУ «Одеса» надало згоду на здійснення вилову водних біоресурсів ФОП ОСОБА_1 на підставі наданої карто-схеми місць вилову водних живих біоресурсів.

З цього приводу апелянт зазначає, що згідно наданих ФОП ОСОБА_1 картографічних матеріалів, вилов водних живих біоресурсів передбачений саме в акваторії Тузловської групи лиманів на території НПП «Тузловські лимани».

Разом із тим, дослідивши вказані картографічні матеріали, колегія суддів зазначає, що з них не вбачається, що вилов передбачається не з берега, як стверджує позивач, а безпосередньо із застосуванням плавзасобів в акваторії лиманів.

При цьому, згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт стверджуючи про неможливість вилову водних живих біоресурсів з без допомоги плавзасобів та без виходу в акваторію Тузловської групи лиманів на території НПП «Тузловські лимани», жодних доказів наведених обставин не надав ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного провадження у справі.

В свою чергу, вилов водних живих біологічних ресурсів планується здійснюватися у прибережній господарській зоні НПП «Тузловські лимани», зі сторони населених пунктів: с. Весела Балка, с. Жовтий Яр, с. Приморське, с Рибальське, с. Кочкувате, с. Базар`янка, що підтверджується картографічними матеріалами, які також були погоджені Командуванням оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у листі від 28.03.2025 року № 1/ОТУ/331.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, ОТУ «Одеса» залишено за собою право на зміну, виконання чи припинення такої роботи ФОП ОСОБА_1 у межах НПП «Тузловські лимани».

Отже, посилання апелянта на лист Оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.03.2025 року № 1/ОТУ/331 як на підставу для відмову у наданні дозволу на спеціальне використання природних ресурсів є безпідставним.

Більш того, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду, до якого зокрема можна віднести і вилов водних живих біоресурсів із виходом в акваторію Тузловської групи лиманів, у разі встановлення факту порушення позивачем вимог наказу Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Одеської обласної державної військової адміністрації від 06.03.2023 № 3, може бути підставою для анулювання відповідного дозволу. Водночас, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях відповідача стосовно гіпотетичного порушення позивачем обмежень, введених уз в`язку із запровадженням правового режиму воєнного стану.

Окремо колегія суддів зазначає, що системний аналіз приписів ст. 9-1 Закону №2456-ХІІ дає підстави для висновку, що за результатом розгляду клопотання позивача, з урахуванням встановлених позивачу лімітів на добування (вилов) водних біоресурсів у натуральному (масовому) вигляді, відповідач був зобов`язаний або надати дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах Національного природного парку «Тузловські лимани» або прийняти рішення про відмову у його видачі.

Натомість відповідач, у листі від № 7/01-39/4883/2-25 від 10.04.2025 року, фактично відмовляючи позивачу у наданні дозволу, зазначив про повернення наданих позивачем матеріалів, що суперечить нормам статті 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість та безпідставність відмови Одеської обласної державної адміністрації у наданні ФОП ОСОБА_1 дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк «Тузловські лимани» на 2025 рік.

Крім того, за висновками суду першої інстанції, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача у спірних відносинах буде саме зобов`язання Одеську обласну державну адміністрацію надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення Національний природний парк «Тузловські лимани» на 2025 рік.

Згідно приписів ч. ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга жодних доводів стосовно застосованого судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача не містить, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості надати правову оцінку висновкам суду першої інстанції у цій частині.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської обласної державної адміністрації на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Національний природний парк «Тузловські лимани», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко