Справа № 357/10682/25
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/216/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: судді Янченка А.В. при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області капрала поліції Ковальської Яни Віталіївни,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов, який відповідно до вимог ст. 20, 22, 25 КАС України віднесений до предметної, інстанційної та територіальної юрисдикції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

25.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Справу призначено до судового розгляду на 13.11.2025 року на 12 год. 30 хв. в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У позові представник позивача - адвокат Білоус В.О. просить скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області ДПП НПУ Ковальської Я.В. від 06.07.2025 серією ЕНА № 5155453 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2. ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 жодних правил дорожнього руху не порушувала та на ділянці дороги будь-яких обмежень руху в конкретній смузі не було, що може підтвердити свідок ОСОБА_2

04.10.2025 від представника позивача адвоката Білоуса В.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі через закінчення строків для притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки подія мала місце 06.07.2025.

07.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано що Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 35 Закону України «Про Національну Поліцію» (надалі Закон) встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив ПДР. Зокрема, відповідно до п. 2.3.б) ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановко та вчасно реагувати на її зміну. Згідно п. 11.5 ПДР На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

А тому відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 вчинила порушення правил руху автомагістралями, а саме порушила правила виїзду на крайню ліву смугу для руху в одному напрямку.

Від представника позивача 13.11.2025 надійшла заява про розгляд без його участі, а від представника відповідача будь-яких заяв не надходило хоча його було належним чином повідомлено про дату та час засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до Постанови, 06.07.2025 року о 11 год. 54 хв. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «MAZDA CX-5», номерний знак НОМЕР_1 , по А/ Д М-05 Київ-Одеса 78 км., здійснила рух на дорозі, яка має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, при цьому рухалась в крайній ліві смузі при вільній правій, чим порушив п. 11.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу на суму 510 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач через свого представника звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, якими передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До відзиву відповідачем не долучено документального підтвердження про заборону чи обмеження руху у певній смузі по А/Д М-05 Київ-Одеса 78 км., а тому будь-якими іншими доказами по справі не встановлено законність підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Крім цього, згідно аналізу судом долучених до відзиву Відповідача відео-записів встановлено, що після зупинки автомобіля ОСОБА_1 по її смузі руху направляються і інші транспортні засоби, однак їх зупинено не було. Позивач повністю не визнає вчинення правопорушення, оскільки мала на меті рухатися по «Одеській трасі», яка іде по ліву сторону від напрямку її руху. Також долучено відео-запис під назвою «2-2-75c2a0d0-a361-11f0-9abe-43cb170a3585» про який не вказано жодних відомостей в оскаржуваній постанові.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приписами статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Згідно з ст. 31 Закону «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як було зазначено, відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у зв`язку з порушенням ПДР за рух в крайній лівій смузі.

Контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» або 5.18 «Напрямок руху по смузі» вказують, які напрямки руху дозволені з кожної смуги, включаючи крайню ліву, тому вони є ключовими для визначення обмежень.

Відповідачем не надано до суду доказів того, що на ділянці дороги були стаціонарно розміщені знаки, а подія зафіксована в тому числі із застосуванням камери про яку не зазначено в оскаржуваній постанові.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Із записів DVD-диску, наданого представником відповідача, вбачається фіксація руху автомобіля позивача «MAZDA CX-5», номерний знак НОМЕР_1 по А/Д М-05 Київ-Одеса 78 км., однак доказів наявності на даній ділянці дороги застосування обмеження руху у певних смугах матеріали справи не містять, як і доказів скоєння інкримінованого правопорушення за ч 2 ст. 122 КУпАП. Доказів іншого представником відповідача суду не надано.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Отже, відповідачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження порушення позивачем пункту 11.5 Правил дорожнього руху, а тому неможливо точно встановити, на якому відрізку автодороги зафіксовано перевищення швидкості транспортного засобу позивача.

Суд звертає увагу на те, що імперативними положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд звертає вказує, що ані оскаржувана постанова, ані матеріали справи не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належно встановленою камерою відео-нагляду.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 17.07.2019 року (справа № 295/3099/17).

Натомість притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відтак, на переконання суду, з огляду на відсутність належних доказів допущення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 242-246 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі поліцейського 2 взводу 2 роти 1 батальйону полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП в Київській області капрала поліції Ковальської Яни Віталіївни задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 5155453 від 06.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність складу, події правопорушення та внаслідок закінчення строків для притягнення до відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 17.11.2025 року.

Суддя А.В. Янченко