Справа № 141/925/25
Суддя: Демченко І. В.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/925/25
Провадження №2-а/141/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді: Демченко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції Задорожного Віктора Анатолійовича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6020023 від 26.10.2025 у вигляді штрафу відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.10.2025 р. його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.1 ст.125 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн згідно з постановою серія ЕНА № 6020023.

Позивач вважає постанову незаконною, посилаючись на те, що рухаючись, він був пристебнутий ременем безпеки і відстебнув його після зупинки та в подальшому вийшов з автомобіля. Поліцейський не представився і не повідомив причини зупинки.

Крім того, Позивач є інвалідом, що надає йому змогу не використовувати ремінь безпеки.

Вважає також, що безпідставна зупинка транспортного засобу є незаконною, а про зазначені у фабулі оскаржуваної постанови правопорушення працівникам поліції не могло бути відомо, оскільки їх автомобіль рухався позаду автомобіля Позивача.

Не погоджується з тим, що наявність тріщини на вітровому склі є технічною несправністю, з якою експлуатація автомобіля заборонена.

Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та заяву про виклик свідка, в яких було відмовлено ухвалою суду від 17.11.2025 з підстав, викладених в ухвалі.

Від представника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі Відповідач) надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач заперечує у повному обсязі проти задоволення позовних вимог і вважає їх безпідставними та необґрунтованими з посиланням на чч.2,5 ст.14, ст.16 Закону України «Про дорожній рух», пп.1.3, 2.1, 2.3в, 31.1 Правил дорожнього руху, ДСТУ 3649:2010, ч.1ст.23, ст.ст.25, 32, пп.1,3,5 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», ч.ч.1,5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.ст.251, 258, 283 КУпАП, Закон України «Про правовий режим воєнного стану».

На виконання ухвали суду від 10.10.2025 Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області надані відеофайли з портативного відеореєстратора.

У відповіді на відзив представник позивача не погодився з посиланням відповідача на ДСТУ 3649:2010, зазначає, що перелік технічних несправностей, за яких забороняється експлуатація транспортного засобу, визначений у п.31.4 Правил дорожнього руху, посилання на таку несправність, як наявність тріщини на вітровому склі, в цьому пункті відсутнє. Також вважає, що відеозапис не може вважатися доказом, оскільки його немає серед додатків до постанови, крім того, він не містить фіксації факту керування транспортним засобом.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, доходить таких висновків.

Згідно з постановою від 26.10.2025 серія ЕНА № 602002326.10.2025 в м.Іллінціна вулиці Незалежності водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Нива д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, був відсутній поліс обов`язкового страхування, розбите скло, чим порушив п.п.2.1, 2.3в ПДР, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.121, ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.На водія накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 510 грн.

У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справ (прізвище, ім`я та по батькові(за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу положень ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушеннята вини особи у його вчиненні, які доводяться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Судом був досліджений наданий ГУНП у Вінницькій області відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксований процес розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо Позивача.З відеозапису вбачається, що Позивач в розмові з працівниками поліції визнав, що він не був пристебнутим ременем безпеки під час керування транспортним засобом,посилаючись на те, що може цього не робити через те, що є інвалідом. Про те, що він був пристебнутий під час руху, як про це зазначено в позовній заяві, Позивач нічого не говорив. Також відеозапис свідчить про те, що Позивач не надав поліцейським посвідчення водія і чинний страховий поліс.

Таким чином, пояснення, які надавались Позивачем працівнику поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, протилежні тим, які наводяться в позовній заяві.

Згідно з п.2.3в Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Таким чином, зазначеною нормою ПДР дозволено не пристібатися в населених пунктах особам з інвалідністю лише за умови, якщо їх фізіологічні особливості унеможливлюють користування ременем безпеки. Матеріали справи не містять підтверджень того, що Позивач має фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ним ременем безпеки.

Сама лише наявність інвалідності не звільняє водія від обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху.

П.2.1 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

В позовній заяві зазначається, що посвідчення водія було надано в подальшому, без уточнення, коли саме, що підтверджується, на думку Позивача, пунктом 4 постанови, в якому зазначено серію та номер посвідчення. Але факт відсутності у нього чинного страхового полісу Позивачем не оспорюється і не спростовується, до позовної заяви докази протилежного не додаються.

Ч.5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі викладеного, суд вважає застосування до Позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП обґрунтованим і таким, що відповідає закону і обставинам вчинених правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст.125 КУпАП.

Разом з тим, суд не погоджується з вчиненням Позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП. Цією нормою встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Вичерпний перелік технічних несправностей, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів, встановлений п.31.4 ПДР.Ця норма не містить відсилань до інших нормативних актів, зокрема до ДСТУ. Тріщини на вітровому склі, в тому числі в зоні роботи склоочисників, до цього переліку не входять,що, в свою чергу, виходячи з диспозиції ч.1ст.121 КУпАП, виключає можливість притягнення водія до адміністративної відповідальності за цією нормоюКУпАП.

В позовній заяві Позивач посилається на допущені працівниками поліції порушення закону, які полягають в тому, що автомобіль Позивача був зупинений за відсутності законних підстав, після цього поліцейський не представився і не повідомив причину зупинки. Ці доводи спростовуються відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський після зупинки автомобіля Позивача назвав свою посаду і прізвище, а також повідомив, що автомобіль зупинений в зв`язку з порушенням водієм правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» порушення водієм Правил дорожнього руху є законною підставою для зупинки транспортного засобу.

У відповіді на відзив представник Позивача заперечує проти врахування судом відеозапису, наданому ГУНП у Вінницькій області, посилаючись на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Суд з наведеними доводами не погоджується, оскільки в цій справі, на відміну від тих, за результатами розгляду яких Верховний Суд висловив позицію, відеозапис не фіксує факт вчинення правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, а містить лише фіксацію процедури притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС №1026 від 18 грудня 2018 року. Позивач про проведення фіксації був повідомлений, жодних порушень його прав ні самою фіксацією, ні відсутністю посилань на це в постанові не відбулось, на можливості його захисту від пред`явлених обвинувачень у вчиненні адміністративних правопорушень не вплинуло і не могло вплинути.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом не встановлено підстав для висновку про недостовірність пояснень Позивача, які надавались ним працівникам поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які відповідно до ст.251 КУпАП є доказами у справі, і в яких він підтвердив те, що ременем безпеки не користувався. Подальша їх зміна на протилежні, на думку суду, пояснюється усвідомленням Позивачем факту вчинення адміністративного правопорушення і намаганням уникнути відповідальності за це.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не встановив невідповідності постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6020023 від 26.10.2025 зазначеним вимогам в частині притягнення Позивача до відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП .

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 280, 283-284, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 242, 246, 255, 272, 286, 292, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області,вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя І.В. Демченко