Справа № 260/7098/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7098/24 пров. № А/857/22077/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Кухтея Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року (судді Луцович М.М., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Ужгород) у справі №260/7098/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 в якому з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 23.12.2024 та 07.03.2025, просить визнати протиправною діяльність позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії та вчинення дій, пов`язаних з визнанням придатності ОСОБА_1 до військової служби, визнати протиправним та скасувати протокол № 103 засідань медичної комісії по огляду військовозобов`язаних позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.05.2024, в частині, що стосується визначення придатності ОСОБА_1 за станом здоров`я до військової служби, визнати протиправною та скасувати довідку ВЛК № 3082 від 12.05.2024 позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами проходження медичного огляду ОСОБА_1 , визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , видання наказу про призов на військову службу під час мобілізації, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, та видачі мобілізаційного розпорядження ОСОБА_1 від 12.05.2024, скасувати повістку на відправку та мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 в команді до військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2024, відповідно до яких проведено призов ОСОБА_1 під час дії мобілізації, як придатного до військової служби, скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 128 від 14.05.2024 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації резервістів, військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команди НОМЕР_1 , відповідно до поіменних списків військовозобов`язаних (резервістів), які призвані і відправлені з ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди до військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024, в частині, що стосується ОСОБА_1 , скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (по стройовій частині) № 140 від 15.05.2024 про зарахування до списків особового складу частини на всі види забезпечення, 15.05.2024, солдата ОСОБА_1 , призначеного на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, штатно-посадова категорія солдат, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року закрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про: скасування повістки на відправку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024.

Оскаржуваним рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Вказує, що не отримував довідку військово-лікарської комісії (далі по тексту - ВЛК) № 3082 від 12.05.2024 і зазначав про це, також йому не дали можливості подати скаргу на рішення ВЛК, а чинним законодавством України не встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання даного питання. Вважає, що він усно відмовився від проходження медичного огляду з причини відсутності при собі медичної картки амбулаторного хворого за формою № 025/о та жодного з медичних документів, що підтверджують його хвороби (вони залишилися в готелі смт. Солотвино, у матері). Навіть попросити надіслати (привезти) медичні документи (їх копії) для надання комісії ВЛК не міг, тому що телефон було протиправно вилучено відповідачем 1. Наголосив, що має проходити ВЛК по повістці, яка вже була на руках, а саме: повістка № 21038 від 09.05.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому перебував на військовому обліку за місцем його проживання, на 13.05.2024, на що відповіли, що це нікого не цікавить. Відповідач 2 «провів» медичний огляд за 10 хвилин, не дивлячись на його скарги на стан здоров`я, в тому числі і в той день. Вказує, що він перебував у приміщенні ВЛК всього біля 10-ти хвилин, а самого документу щодо проходження ним медичного огляду ВЛК не бачив та не підписував, це підтверджується і самою довідкою ВЛК відповідача 2 № 3082 від 12.05.2024. Зазначає, що аркуш доведення йому про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України він побачив вперше тільки, коли отримав відзив відповідача 1 на його позовну заяву через систему «Електронний суд»; на ньому немає його підпису і тоді вперше побачив: і повістку на відправку від 12.05.2024, яка не підписана ним; і акт від 12.05.2024 про те, що він відмовився від підпису у направленні на проходження ВЛК, довідці ВЛК, мобілізаційному розпорядженні, виписаному військовому квитку, в аркуші доведення йому про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України, про доведення результатів ВЛК (Відповідач 1 не надав аудіо- чи відео- докази щодо належного ознайомлення його з відповідними документами або дотримання законної процедури доведення змісту відповідних документів). Також при проведенні його медичного огляду не дотримано вимоги пункту 3.4 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОЗ від 14.08.2008 року № 402, чим порушено процедуру проведення мені медичного огляду, але судом першої інстанції це не було досліджено в повному обсязі. Вважає, що підлягає виключенню зі списків особового складу відповідача 3, оскільки наказ командира про його зарахування до списків особового складу був виданий внаслідок прийняття відповідачем 1 протиправного наказу про його призов, в зв`язку з протиправністю прийнятого Відповідачем 1 наказу № 128 від 14.05.2024 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, решта прийнятих Відповідачем 3 відносно нього наказів є також протиправними та підлягають скасуванню. В даному випадку, з огляду на очевидну незаконність оскаржуваного його акта індивідуальної дії, який хоч і вичерпує дію фактом виконання, його скасування не порушить стабільності публічно-правових відносин та принцип правової визначеності, а навпаки, вказуватиме на неприпустимість допущення неправомірних дій відповідачами 1 та 2 під час здійснення дій, які є складовою процедури призову на військову службу під час загальної мобілізації. Посилається на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 260/1/25. Також судом не взято до уваги, що наказ командира Відповідача 3 (по стройовій частині) № 140 від 15.05.2025 про зарахування його до списків особового складу частини на всі види забезпечення, призначеного на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, штатно-посадова категорія - солдат, призваного Другим відділом Відповідача 1, на підставі поіменного списку Другого відділу Відповідача 1 (далі - наказ № 140), є вторинним по відношенню до наказу начальника Відповідача 1 (по особовому складу) № 128 від 14.05.2024 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації резервістів, військовозобов`язаних, які призвані і направлені в складі команди НОМЕР_1 , відповідно до поіменних списків військовозобов`язаних (резервістів), які призвані і відправлені з Другого відділу Відповідача 1 у складі команди до військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2024, в частині, що стосується його (далі - наказ № 128), тобто виникнення та існування наказу № 140 прямо пов`язане із наказом № 128, залежить від нього та його існування, у зв`язку з чим наказ № 140 не може розглядатись як самостійний в межах даного провадження. Вважає, що наказ № 140 створює для нього правові наслідки, з якими він не може погодитися. Враховуючи вторинність наказу № 140, його оскарження є вимушеним заходом і відбувається одночасно з оскарженням наказу № 128. Скасування наказу - це єдиний ефективний спосіб переривання дії наказу. У прохальній частині позову йдеться не про звільнення з військової служби, а про скасування «основи» для його призову на військову службу та її проходження - наказів, які породжують відповідні права та обов`язки у нього, змінюють його статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця. У випадку ж скасування наказів зникнуть правові підстави для його перебування на військовій службі. З урахуванням наведеного вище, вважає, що дії і рішення всіх Відповідачів не грунтуються на Законі, суперечать принципу верховенства права та не узгоджуються із судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

ОСОБА_1 разом з апеляційною скаргою подав до апеляційного суду клопотання про долучення доказів, а саме інформацію з реєстру медичних записів, записів на направлення та рецептів центральної бази даних електронної системи охорони здоров`я щодо нього за період з 12.05.2025 по 15.05.2025, яка надійшла лише 08.05.2025, вже після винесення рішення судом першої інстанції, однак та клопотання задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до частини 4 статті 308 КАС України не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, також позивач не обґрунтовує не можливість отримання вказаних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно статті 311 КАС України справа призначена в письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є громадянином України та з 12.05.2024 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .

12.05.2024 позивача доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою призову на військову службу під час мобілізації.

12.05.2024 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено медичний огляд ОСОБА_1 .

Як вбачається з протоколу засідань медичної комісії по огляду військовозобов`язаних ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 №103 від 12.05.2024 ОСОБА_1 при проходженні медичної комісії скарг не висловлював, здоровий, придатний до військової служби.

Зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивачу проведено такі дослідження: флюорографія органів грудної клітини. Також проведено медичне обстеження спеціалістами: терапевт; хірург; невропатолог; офтальмолог; ЛОР; дерматовенеролог; психіатр; травматолог.

Відповідно до довідки військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 № 3082 ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_6 видано ОСОБА_1 мобілізаційне розпорядження №1 від 12.05.2024 та повістку на відправку (бойову повістку) від 12.05.2024.

Відповідно до акту від 12.05.2024 громадянин ОСОБА_1 , пройшовши військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.05.2024 визнаний придатним до військової служби, після чого йому було доведено про кримінальну відповідальність за ст. 336 КК України, вручено бойову повістку та мобілізаційне розпорядження, однак гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису направлення для проходження ВЛК, довідки ВЛК про ознайомлення з результатами військово-лікарської комісії, в аркуші про доведення кримінальної відповідальності за ст. 336 ККУ, мобілізаційного розпорядження, в розписці про отримання бойової повістки, та військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №128 від 14.05.2024 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» солдата ОСОБА_1 , 1992 р.н., ВОС НОМЕР_3 , було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та направлено для проходження військової служби в складі військової частини НОМЕР_1 згідно поіменного списку військовозобов`язаних (резервістів), які призвані та відправлені з ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі команди НОМЕР_1 №7202 від 14.05.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №140 від 15.05.2024 солдата ОСОБА_1 з 15 травня 2024 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види грошового забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.

Позивач вважаючи дії відповідачів протиправними, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який триває і до сьогодні.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону №389-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України і станом на сьогодні.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Загальна мобілізація, згідно з частиною 2 статті 4 Закону № 3543-XII, проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до частини 8 статті 4 Закону №3543-ХІІ, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 9 Положення №154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, (далі - Порядок № 1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку) (пункт 5 Порядку № 1487).

Отже, особи, які перебувають на військовому обліку призовників, визначені в пункті 1 частини 1 статті 37 Закону № 2232-XII. Натомість особи, які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, визначені в пункті 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII (звільнені від направлення для проходження базової військової служби).

Згідно довідки №1/008863 від 09.07.2009 виданої ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час, а отже підлягає призову на військову службу по загальній мобілізації та відповідно переданий на військовий облік військовозобов`язаних, що апелянт не спростовує. Тобто колегія суддів встановила, що позивач був зарахований у запас другої категорії на підставі абзацу 2 частини 1 статті 18 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Наведене також підтверджується відомостями, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_2 , зокрема, пунктом 6 визначено, що ОСОБА_1 призовною комісією Фастівського району Київської області зарахований в запас згідно статті 18 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу 25.02.2009.

Отже, на момент призову на військову службу під час мобілізації, позивач мав статус військовозобов`язаного. Звільнення позивача на підставі частини 1 статті 18 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від призову на строкову військову службу як особу, яка визнана за станом здоров`я непридатною до військової служби, є підставою для взяття на військовий облік військовозобов`язаних, згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Разом з тим, надаючи правову оцінку аргументам позивача про те, що його призвано на військову службу примусово, не за місцем проживання та реєстрації, суд зазначає наступне.

Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частин третьої, четвертої вищезазначеної статті під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

З огляду на наведені норми, суд дійшов висновку про те, що позивач, як військовозобов`язаний мав обов`язок протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або з`явитися у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження для уточнення своїх облікових даних, що позивачем зроблено не було.

Крім того, згідно пункту 79 Порядку № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

Таким чином, до обов`язків територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить виявлення військовозобов`язаних, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку, оповіщення військовозобов`язаних про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призову на військову службу і забезпечення здійснення контролю за їх прибуттям.

Разом з тим, відповідно до пункту 9 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Відтак, доводи позивача про те, що він вже перебував на військовому обліку за місцем реєстрації свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_9 є необгрунтованими, відповідно дії відповідача 1 щодо взяття його 12.05.2024 на військовий облік вчинені згідно вказаного законодавства, оскільки заходи оповіщення та призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть здійснюватися РТЦК та СП незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Отже, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що обставини які б перешкоджали призову ІНФОРМАЦІЯ_7 військовозобов`язаного позивача на військову службу під час мобілізації не встановлено і не доведено апеляційними вимогами, тому підстави для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо постановки ОСОБА_1 на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_1 , пройшов медичний огляд позаштатною ВЛК, зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби, та отримав рішення, оформлене постановою у формі довідки № 3082 від 12.05.2024 року про його придатність до військової служби.

На момент здійснення заходів з проведення призову, позивач не звертався із заявами про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період з підстав, визначних у ст. 23 Закону № 3543-ХІІ.

Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_6 видано ОСОБА_1 мобілізаційне розпорядження №1 від 12.05.2024 та повістку на відправку (бойову повістку) від 12.05.2024, а наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №128 від 14.05.2024 року Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , 1992 р.н., був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-ХІІ передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".

Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи позивача затримали органи прикордонної служби та направили його до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_10 для проходження медичного огляду.

Порядок проходження військово-лікарської комісії передбачено Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення), яким затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 22.1. Положення, дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).

Крім того, діагноз та постанови ВЛК на військовозобов`язаних, резервістів записуються у Картку обстеження та медичного огляду, а зміст постанови комісії, крім того у військовий квиток та облікову картку. У випадку діагностування у військовозобов`язаного, резервіста хвороби, зумовленої ВІЛ, діагноз та стаття Розкладу хвороб до військового квитка та облікової картки не записуються.

На офіцерів запасу, визнаних ВЛК непридатними до військової служби, а також на військовозобов`язаних, резервістів, які знаходяться на зборах та визнані непридатними до подальшого проходження зборів, складається Свідоцтво про хворобу.

Зазначеним Положенням оформлення окремого документа у вигляді направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією для військовозобов`язаних, які призиваються на військову службу під час мобілізації не передбачено. Відповідно до пункту 18.2. направлення на медичний огляд підписується керівником ТЦК та СП лише у випадку направлення на ВЛК ТЦК та СП призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які приймаються на військову службу за контрактом.

Відтак, направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією на позивача, який був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, не складалось.

Відповідно до п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.5.1 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України, ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Згідно з пунктом, 2.8.1. ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та

ІНФОРМАЦІЯ_12 призначається лікар, який пройшов тематичне удосконалення (підвищення кваліфікації) з питань військово-лікарської експертизи або має досвід виконання обов`язків у складі військово-лікарських комісій не менше одного року, наказом керівника районного ТЦК та СП після погодження з керівником районного (міського) державного або комунального закладу охорони здоров`я (установи), головою ВЛК обласного ТЦК та СП, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_14 (Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ) призначається начальник медичного відділення цього ТЦК та СП наказом керівника ТЦК та СП після погодження з начальником ВЛК регіону.

Персональний склад ВЛК при районному (міському), обласному ТЦК та СП визначається наказами відповідних керівників ТЦК та СП на підставі наданої начальником (керівником) закладу охорони здоров`я (установи) інформації про перелік медичних працівників, які залучаються до роботи ВЛК при районному (міському), обласному ТЦК та СП, із зазначенням їх спеціальностей.

Як слідує з пункту 2.8.2, ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.

Відповідно до пункту 2.8.3. ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.

Пунктом 3.3 визначено, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення.

Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.

Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.

Таким чином, із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До позаштатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП. При цьому, дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що військовозобов`язані підлягають медичному огляду позаштатною ВЛК, а у разі незгоди з результатами військово-лікарської експертизи, направляються на огляд штатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_16 , постанову якої вже може бути оскаржено до штатних ВЛК або у судовому порядку.

Судом встановлено, що ВЛК, яка проводила медичний огляд позивача та склала довідку № 3082 від 12.05.2024 є позаштатною ВЛК, у разі незгоди з проведеним оглядом та висновком про придатність до військової служби, позивач мав звернутись до позаштатної ВЛК із заявою про проведення огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_16 , а у разі підтвердження результатів медичного огляду, оскаржити такий висновок до штатної ВЛК або до суду.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

З урахуванням обставин щодо обґрунтування протиправності висновків ВЛК про придатність позивача до військової служби у зв`язку з наявністю у нього хвороб, які виключають придатність до військової служби, колегія суддів зазначає, що перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності військовослужбовців (перевірка) може бути здійснена вищими штатними ВЛК (ВЛК регіону, ЦВЛК).

При цьому, суди розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку та повноважень відповідного суб`єкта. Натомість, надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби не належить до повноважень суду.

Судом першої інстанції підставно ураховано правовий висновок Верховного Суду, відображений у постанові від 12.06.2020 по справі № 810/5009/18, згідно якого до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ЦВЛК.

Аналогічний правовий висновок містить і постанова Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №820/5570/16.

Колегія суддів вважає, що позивач-апелянт не надав доказів, що ВЛК при прийнятті спірного рішення відмовила у прийнятті до розгляду від нього чи лікарняного закладу в якому позивач проходив обстеження будь-які медичні документи, які є в наявності та містять інформацію про певні захворювання позивача, також позивач у позовної заяві не вказує на факти порушення процедури під час проходження ним ВЛК, а акцентує увагу саме на незгоді з медичним діагнозом, відповідно відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною та скасування довідки військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 № 3082 ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби.

При цьому не знаходять свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідачем 2 не проводився медичний огляд позивача. Так як зі змісту картки обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.05.2024 слідує, що ОСОБА_1 за результатами проведення медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду позивачу проведено такі дослідження: флюорографія органів грудної клітини. Також проведено медичне обстеження спеціалістами: терапевт; хірург; невропатолог; офтальмолог; ЛОР; дерматовенеролог; психіатр; травматолог.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23, про те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позивача про непроведення медичного огляду, а також протиправність взяття на військовий облік позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача 2 щодо не проведення медичного обстеження під час проходження військово-лікарської комісії, в тому числі визнання протиправними та скасування протоколу №103 від 12.05.2024, довідки №3082 від 12.05.2024, а також визнання протиправними та скасування мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_10 №1 від 12.05.2024.

Доводи позивача про незаконність Наказу №140 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не доведені жодними належними і допустимими доказами.

Крім того, зазначений Наказ №140 вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до ефективного захисту прав та інтересів позивача.

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).

При цьому, якщо позивач на цей час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, а ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта із посиланням на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 260/1/25 є необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. Оцінюючи інші наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат підставі статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №260/7098/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.В. Кухтей

Повний текст постанови складено 21.11.2025