Справа № 640/27279/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьмишиної О.М., Кузьменка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

27.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» (надалі ТОВ «ДМ-ЕКСПОРТ») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування Рішень про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000011/2 від 10.02.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00076 від 10.02.2021, UA500020/2021/000027/2 від 03.03.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00146 від 03.03.2021 та UA500500/2021/000056/2 від 09.02.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00085 від 09.02.2021.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач при ввезенні на митну територію України товару і при митному оформленні вказав у документах ціну товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту) та подав відповідні документи на підтвердження цієї ціни, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі МК України), підтверджують митну вартість товарів, містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товарів, і які не містять розбіжностей.

21.03.2025 вказана справа внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду м.Києва, надійшла на розгляд до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано Рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000011/2 від 10.02.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00076 від 10.02.2021, UA500020/2021/000027/2 від 03.03.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00146 від 03.03.2021 та UA500500/2021/000056/2 від 09.02.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2021/00085 від 09.02.2021.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подані документи, які підтверджують протиправність спірних рішень, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, протилежне не довів.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що за результатами опрацювання документів, поданих позивачем разом із митною декларацією, встановлено, що надані документи не містять усіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості. У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірні рішення прийняті митним органом з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 слухання справи призначено у порядку письмового провадження з 01.10.2025, і слухання справи продовжувалось з поважних причин.

Отже, розглянувши справу по суті спору і у письмовому провадженні, на підставі наданих документів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Позивач уклав з TAIZHOU SAGA IMPORT&EXPORT CO, LTD., Китай (продавець) контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товар, найменування, у кількості, по ціні, та вимогами щодо якості, вказаними у замовленнях покупця та погодженими сторонами у договорі (а.с. 33-40).

Придбаний позивачем товар надійшов відповідно до контракту від 05.03.2020 року - електрогенераторні установки/бензиновий генератор 400 од. орієнтовною загальною вартістю 400 000 дол. США, що згідно п.2 розділу 2 договору включає в себе вартість товару, пакування, маркування, завантаження та витрати на митне оформлення.

08.02.2021 позивачем подано МД №UA500500/2021/004960 з метою митного оформлення вказаного товару, де митна вартість визначена за першим методом, а саме за ціною угоди/контракту 36868,0000 доларів США.

Для підтвердження митної вартості товару подано: декларацію митної вартості; пакувальний лист б/н від 02.12.2020; рахунок фактура 20SG1202 від 02.12.2020; коносамент WMS20121876A; автотранспортна накладна від 05.02.2021 №39117/1; навантажувальний документ №39117 від 25.01.2021; декларація про походження товару 20SG1202 від 02.12.2020; рахунок фактура б/н від 20.01.2021; прайс-лист від 16.09.2020; додаткова угода №1 30.07.2020; додаток до контракту №6 від 18.09.2020; контракт № DM-0503/1 від 05.03.2020; договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2021 №МБ-344/21; договір про перевезення від 06.08.2020 №0777-Т/20; звіт про завантаження №59021 від 05.02.2021; копія МД країни відправлення від 09.12.2020 №16299107.

За результатами розгляду поданих документів у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, тому надіслано повідомлення, у якому запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідь позивач надіслав пояснення, у яких зокрема повідомив про те, що інших додаткових документів надати немає можливості.

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2021/00085 від 09.02.2021 (а.с. 51-52) у митному оформленні товарів та виніс рішення про коригування митної вартості від UA500500/2021/000056/2 від 09.02.2021, відповідно до якого митну вартість задекларованого товариством товару скориговано та визначено на підставі статті 64 МК України (резервним методом визначення митної вартості товару) (а.с. 47-48).

Крім цього позивач уклав з YONGKANG HANGJIN INDASTRY AND TRADE CO, LTD., Китай (продавець) контракт № DM-1IM-200910/1 від 10.09.2020, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товар, найменування, у кількості, по ціні, та вимогами щодо якості, вказаними у замовленнях покупця та погодженими сторонами договорі (а.с. 11-24).

Придбаний позивачем товар надійшов відповідно до контракту від 10.09.2020 року -, драбина алюмінієва 292 од. за ціною 29,80 дол. США, загальною вартістю 8701,600 доларів США та драбина алюмінієва 370 од. за ціною 35,60 дол. США, загальною вартістю 13172,00 доларів США, що згідно п.2 розділу 2 договору, включає в себе вартість товару, упакування, маркування, завантаження та витрати на митне оформлення.

08.02.2021 позивачем подано МД №UA500020/2021/004079 з метою митного оформлення вказаного товару, де митна вартість визначена за першим методом, а саме за ціною угоди/контракту 21873,6000 доларів США (а.с.122).

Для підтвердження митної вартості товару подано: декларацію митної вартості; пакувальний лист б/н від 08.12.2020; рахунок фактура HJW200827KT2; коносамент від 13.12.2020 WMS20121369; навантажувальний документ №39222 від 01.02.2021; декларація про походження товару HJW200827KT2 від 08.12.2020; банківський платіжний документ б/н від 29.01.2021, б/н від 27.10.2020; рахунок фактура б/н від 25.01.2021; прайс-лист від 05.09.2020; додаткова угода №1 08.12.2020; додаток до контракту №1 від 25.09.2020; контракт № DM-1IM-200910/1 від 10.09.2020; договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2021 №МБ-344/21; договір про перевезення від 06.08.2020 №0777-Т/20.

За результатами розгляду поданих документів у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, тому надіслано повідомлення, у якому запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідь позивач надіслав пояснення, у яких зокрема повідомив про те, що інших додаткових документів надати немає можливості.

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00076 від 10.02.2021 (а.с. 43) у митному оформленні товарів та виніс рішення про коригування митної вартості від UA500020/2021/000011/2 від 10.02.2021, відповідно до якого митну вартість задекларованого товариством товару скориговано та визначено на підставі статті 64 МК України (резервним методом визначення митної вартості товару) (а.с. 49-50).

Крім цього, позивач уклав з ZHEJIANG DESHUO ELECTRIC APPLIANCE CO., LTD., Китай (продавець) контракт № DM-1І-0707/1 від 07.07.2020, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує товар, найменування, у кількості, по ціні, та вимогами щодо якості, вказаними у замовленнях покупця та погодженими сторонами у договорі (а.с. 25-32).

Придбаний позивачем товар надійшов відповідно до контракту від 07.07.2020 року інструменти ручні з вмонтованим електричним двигуном: відбійний молоток електричний DNIPRO-М SH-210AV (в комплекті з кейсом та додатковим обладнанням) 1000 шт. Країна виробник-CN за ціною орієнтовною 3,82 дол. США/ за кг., що згідно п.2 розділу 2 договору, включає в себе вартість товару, упакування, маркування, завантаження та витрати на митне оформлення.

01.03.2021 позивачем подано МД №UA500020/2021/007203 з метою митного оформлення вказаного товару, де митна вартість визначена за першим методом, а саме за ціною угоди/контракту 80249 доларів США (а.с. 145-146).

Для підтвердження митної вартості товару подано: декларацію митної вартості; пакувальний лист б/н від 05.01.2021; рахунок фактура DGJ200929C від 05.01.2021; коносамент LSSZEC201209715; навантажувальний документ №2592 від 15.02.2021; декларація про походження товару DSJ200929C від 05.01.2021; документ що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 16.02.2021; прайс-лист б/н від 01.09.2020; додаткова угода №2 19.09.2020; додаток до контракту №3 від 16.09.2020; контракт DM-1І-0707/1 від 07.07.2020; договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2021 №МБ-344/21; договір про перевезення від 31.03.2020 №ДМЕ/31-03; інші документи UA.TR.076.D.042808-20 від 28.04.2020; копія МД країни відправлення від 05.01.2021 №49977024.

За результатами розгляду поданих документів у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, тому надіслано повідомлення, у якому запропоновано позивачу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідь позивач надіслав пояснення, у яких зокрема повідомив про те, що інших додаткових документів надати немає можливості.

Відповідач, за результатами розгляду поданої позивачем митної декларації та доданих до неї документів, прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00146 від 03.03.2021 (а.с. 45-46) у митному оформленні товарів та виніс рішення про коригування митної вартості від UA500020/2021/000027/2 від 03.03.2021, відповідно до якого митну вартість задекларованого товариством товару скориговано та визначено на підставі статті 64 МК України (резервним методом визначення митної вартості товару) (а.с. 9-10).

Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновки суду.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України та згідно з вимогами ст. 368 МК України.

Довід апелянта, що недостатності документів суд першої інстанції правильно оцінив зазначивши, що надані документи позивачем і додаткові пояснення підтверджують правомірність заявленої позивачем митної вартості товару.

Отже, суд першої інстанції зазначив, що на момент митного оформлення товару декларант не був зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що підтверджують оплату товару.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20.

Позивач, для підтвердження вартості перевезення товару надав митному органу договір про перевезення, Договір (контракт) та довідку про вартість перевезення.

При цьому, митним законодавством не визначено вид доказів, яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом підтвердження розміру витрат на перевезення імпортованих товарів.

Судом першої інстанції зроблено цей висновок з урахуванням висновків Верховного Суду, викладеними в постанові від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18.

При цьому платіжним дорученням, у кожному з трьох випадків транспортування товару, позивачем було сплачено транспортні витрати на перевезення товару.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог, оскільки позивач довів їх належними доказами, і як правильно зазначив суд першої інстанції, день декларування товару оплата за перевезення товару не була здійснена, а тому надати банківські документи декларант не мав можливості, поте, декларантом було надано довідки про вартість перевезення.

Позивач надав додаткові документи на підтвердження відомостей щодо складових митної вартості товару, і цей висновок суду першої інстанції є правильним.

Отже, надані позивачем документи містять всі відомості щодо заявленої митної вартості та її складових, і не мають розбіжностей чи ознак підробки в розумінні положень МК України.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Надаючи оцінку усім інших доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДМ-ЕКСПОРТ» до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина

В.В. Кузьменко