Справа № 300/9448/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9448/24 пров. № А/857/12680/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 300/9448/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Микитюк Р.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 04 березня 2025 року),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі також позивач) 17.12.2024 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (далі також відповідач) в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.10.2024 №09;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу: періоди навчання згідно диплому з 01.09.1980 по 21.05.1984 та з 01.03.1985 по 01.03.1986; періоди роботи згідно записів трудової книжки з 01.04.1986 по 03.05.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.10.2024 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності його заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням ГУ ПФУ у Чернігівській області від 29.10.2024 №09 відмовлено у призначенні пенсії. Із даного рішення позивачу стало відомо про те, що йому не зараховано в страховий стаж період навчання з 01.09.1980 по 01.03.1986, оскільки термін навчання перевищує загальноприйнятий. Також позивачу не зараховано період роботи відповідно до трудової книжки від 01.04.1986, оскільки дата народження заявника на титульному аркуші ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Позивач такі дії та рішення вважає протиправними, відтак звернувся до суду із даним позовом та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 300/9448/24 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.10.2024 №09 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу: періоди навчання згідно диплому з 01.09.1980 по 21.05.1984 та з 01.03.1985 по 01.03.1986; періоди роботи згідно записів трудової книжки з 01.04.1986 по 03.05.2002.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що до страхового стажу не зараховано: періоди навчання з 01.09.1980 по 01.03.1986, відповідно до диплому від 01.03.1986, оскільки термін навчання перевищує загальноприйнятий та період роботи відповідно до трудової книжки від 01.04.1986, оскільки дата народження заявника на титульному аркуші ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Вважає дії пенсійного органу правомірними.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Згідно довідки від 29.11.2022 №2614- ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (а.с.7).

22.10.2024 позивач подав заяву про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.10.2024 №09 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 05 років 08 місяців 28 днів. Зокрема до страхового стажу не зараховано: періоди навчання з 01.09.1980 по 01.03.1986, відповідно до диплому від 01.03.1986, оскільки термін навчання перевищує загальноприйнятий та період роботи відповідно до трудової книжки від 01.04.1986, оскільки дата народження заявника на титульному аркуші ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також у даному рішення відповідач вказав. Що для зарахування періоду навчання з 01.09.1981 по 01.03.1983, до страхового стажу, позивачу необхідно надати уточнюючу довідку із зазначенням періоду та форми навчання з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію. Щодо зарахування періоду роботи відповідно до трудової книжки від 01.04.1986 також потрібно надати уточнюючі довідки з посиланням на первинні документи про реорганізацію (а.с.9 та зворотна сторона).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом для захисту своїх прав.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Згідно п.1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

Основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, є трудова книжка.

Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

До набрання чинності Законом № 1058 (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788).

Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_2 позивач, зокрема з 01.04.1986 працював на Птахофабриці Ольгівська Борисиславського району Херсонської області на посаді фельдшера профілакторію відділу №1 (наказ №49-К від 01.04.1986) (запис №1). 31.07.1990 Птахофабрика Ольгівська перетворена в Птахорадгосп Ольгівський (наказ №55 від 31.07.1990) (запис №2), 25.02.1996 Птахорадгосп Ольгівський перетворений у сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу Ольгівське (наказ №1 від 25.02.1996 (запис №3) 26.06.2001 переведений працівником по будівництву відділення №1 (наказ №92-К від 26.06.2001 (запис №4) 03.05.2002 звільнений за ст..40 п.1 КЗпП України за скороченням штатів (наказ №43-К від 03.05.2002) (запис №5).

Суд звертає увагу, що запис про звільнення засвідчено підписом директора та печаткою підприємства.

Відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.04.1986 по 03.05.2002 пославшись лише на формальні неточності у записах трудової книжки, а саме невідповідність дати народження позивача на титульному аркуші трудової книжки до паспортних даних. На титульному аркуші трудової книжки зазначена дата народження ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 (а.с.5) дата народження вказана ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо даних періодів роботи відповідачем не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при розрахунку стажу.

Колегія суддів звертає увагу, що Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно п.2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації, а не на власника трудової книжки.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення будь-якої документації з вини підприємства. Існуючий недолік не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист, зокрема призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17) та від 06.03.2018, 29.03.2019 у справі № 548/2056/16-а (№К/9901/44334/18), №754/14898/15-а.

Разом з тим, як передбачено підпунктом 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Отже, органи пенсійного забезпечення мають право, зокрема, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки, чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.

В той же час, відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації, зазначеної в трудовій книжці позивача.

Таким чином, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди його роботи з 01.04.1986 по 03.05.2002.

Щодо не зарахування періоду навчання позивача.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (пункт 8 Порядку №637).

Відповідно до диплому серії НОМЕР_3 реєстраційний №109 ОСОБА_1 в 1980 році вступив до Херсонського медичного училища і в 1986 році закінчив повний курс названого училища по фельдшерській спеціальності та рішенням державної кваліфікаційної комісії від 01.03.1986 йому присвоєно кваліфікацію фельдшера (а.с.10). Також на підтвердження періоду навчання у матеріалах справи міститься архівна довідка яка видана Комунальним закладом Херсонський базовий медичний фаховий коледж Херсонської обласної ради. Зі змісту даної довідки випливає, що ОСОБА_1 дійсно навчався в Херсонському базовому медичному училищі з 01.09.1980 по 01.03.1986 за спеціальністю Фельдшерська. Під час навчання перебував в академічній відпустці з 21.05.1984 по лютий 1985 за станом здоров`я. Також така довідка зазначає інформацію щодо реорганізації навчального закладу (а.с.13).

Дані про навчання ОСОБА_1 також містяться у трудовій книжці, відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ГУ ПФУ у Чернігівській області повинно було зарахувати до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1980 по 21.05.1984 та з 01.03.1985 по 01.03.1986.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 300/9448/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін