Справа № 120/2558/25
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 листопада 2025 р. Справа № 120/2558/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справ за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачки зазначив, що його довірителька ОСОБА_1 проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Протягом 2019-2024 років позивачка набула право на щорічну додаткову оплачувану відпустку, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702 "Про затвердження переліку місцевостей з особливими, природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах".

Проте в період з 2019 по 2024 рік вказана щорічна оплачувана додаткова відпустка позивачці не надавалася, а при звільненні їй не виплачено компенсацію за невикористані дні такої відпустки.

Таку бездіяльність відповідача позивачка вважає неправомірною, тому і звернулася до суду з цим позовом з вимогою визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку протягом 2019-2024 років, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані календарні дні такої відпустки.

Ухвалою від 03 березня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

30 квітня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до пункту 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів. Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця. Пунктом 19 цього Закону передбачено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

На думку представника відповідача, із зазначених вище приписів слідує, що для набуття права на щорічну додаткову відпустку за виконання обов`язків військової служби військовослужбовець має відповідати двом умовам: перебувати на посадах, перелік яких імперативно визначено в постанові Кабінету Міністрів України; не використовувати право на отримання компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, передбачену іншими законами.

При цьому представник відповідача зазначає, що позивачка не займала посад, передбачених Переліком місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.

За наведених обставин, на думку представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в період з 2019 року по 2024 рік проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до біографічної довідки від 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 перебувала на таких посадах:

- в період з 01 серпня 2019 року по 27 липня 2020 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- в період з 27 липня 2020 року по 28 жовтня 2020 року - інспектор прикордонної служби 3 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 28 жовтня 2020 року по 27 липня 2021 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічноїгрупии відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 27 липня 2021 року по 01 вересня 2021 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " І категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 01 вересня 2021 року по 21 квітня 2023 року - інспектор прикордонної служби 2 категорії - інструктор кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 21 квітня 2023 року по 31 липня 2023 року - інспектор прикордонної служби 2 категорії - технік (фахівець зв`язку) 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_5 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 31 липня 2023 року по 06 вересня 2023 року - інспектор прикордонної служби 3 категорії - кулеметник 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в період з 06 вересня 2023 року по 17 грудня 2024 року - інспектор прикордонної служби 1 категорії - технік 4 групи інспекторів прикордонного загону відділення інспекторів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_7 " (тип Б) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_6 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17 грудня 2024 року № 988-ОС ОСОБА_1 , звільнену з військової служби в запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), пункту 3 частини 5, абзацу 2 (під час дії воєнного стану: військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю) пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 17 грудня 2024 року.

Проте під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну додаткову оплачувану відпустку протягом 2019-2024 років, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.

При цьому із наказу командира військової частини від 17 грудня 2024 року № 988-ОС слідує, що позивачці виплачено грошову компенсацію за щорічну основну відпустку за 2023-2024 роки. Відомостей про виплату ОСОБА_1 компенсації за будь-яку додаткову відпустку матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) регламентовано право військовослужбовців на відпустки і порядок їх надання та відкликання з них.

Частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої абзацом першим цього пункту та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця.

Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток […].

На виконання частини четвертої статті 10-1 Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 01 серпня 2012 року № 702 «Про затвердження переліку місцевостей з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та переліків військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах».

Цією постановою затверджено зокрема й Перелік військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, які дають право на щорічну додаткову відпустку (додаток 4; надалі - Перелік).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка стверджує, що вона набула право на означену щорічну додаткову відпустку за період 2019-2024 роки, оскільки перебувала на посадах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702. Зокрема вказала, що протягом 2019-2024 років займала посади інспектора прикордонної служби (1, 2, 3 категорії) - інструктора кінологічної групи відділення інспекторів прикордонної служби, інспектора прикордонної служби (1 та 2 категорії) - техніка (фахівця зв`язку) 4 групи інспекторів прикордонної служби та інспектора прикордонної служби (3 категорії) - кулеметника 2 групи інспекторів прикордонної служби.

Так, судом встановлено, що в період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року позивачка перебувала на посаді інспектора прикордонної служби 1, 2 та 3 категорії - інструктора кінологічної групи, в період з 21 квітня 2023 року по 31 липня 2023 року та з 06 вересня 2023 року по 17 грудня 2023 року - на посаді інспектора прикордонної служби - техніка (фахівця зв`язку), в період з 31 липня 2023 року по 06 вересня 2023 року - на посаді інспектора прикордонної служби - кулеметника.

При цьому Перелік розмежовує перелік посад та місце роботи, які дають право особі на згадувану відпустку, зокрема у відділеннях інспекторів прикордонної служби, у відділеннях (групах) дільничних інспекторів прикордонної служби, на контролерських постах, у відділеннях (групах) технічних засобів охорони державного кордону, у кінологічних відділеннях (групах), у відділеннях (групах) силової підтримки, у відділеннях малих прикордонних катерів, на прикордонних постах, у відділеннях активних заходів по боротьбі з наркотрафіком тощо.

Пунктом 31 згадуваного Переліку передбачено посаду "Інспектор прикордонної служби 1, 2, 3 категорії - інструктор" у кінологічних відділеннях (групах) та визначено, що максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки за цією посадою становить 7 календарних днів.

Водночас вказаним вище Переліком не передбачено право на щорічну додаткову відпустку особам, які займали посади техніка (фахівця зв`язку) та кулеметника, які позивачка обіймала в періоди з 21 квітня 2023 року по 17 грудня 2024 року, а тому вона не набула права на щорічну додаткову відпустку, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.

Окрім того, пунктом 19 статті 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Згідно з пунктом 17 статті 10-1 Закону № 2011-XII в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Відповідно до пункту 18 статті 10-1 Закону №2011-XII під час дії воєнного стану військовослужбовцям надається частина щорічної основної відпустки загальною тривалістю не більше 30 календарних днів, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше 10 календарних днів. Кожна із зазначених відпусток надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №620/4218/18 виснувала, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпустки. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби. Водночас у разі невикористання додаткової відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

У наведеній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується, зокрема, статтею 10-1 Закону №2011-ХІІ.

У цій же постанові Великою Палатою Верховного Суду наголошено і на тому, що відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 06 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Наказ №260), у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Таким чином, при звільненні військовослужбовець прикордонної служби, виконання обов`язків військової служби якого було пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснювалося в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, матиме право на компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, передбаченої частиною четвертою статті 10-1 Закону № 2011-XII, якщо військову посаду, яку він займав під час проходження військової служби, віднесено до відповідного переліку посад передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2012 року № 702.

Отже, позивачка, обіймаючи посади інспектора прикордонної служби 1, 2 та 3 категорій - інструктора кінологічної групи, що передбачені пунктом 31 Переліку військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку, під час проходження служби в період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року мала право на щорічну додаткову відпустку відповідно до статті 10-1 Закону № 2011-XII за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Разом із тим у відзиві на позовну заяву відповідач послався на пункт 19 статті 10-1 Закону № 2011-XII, відповідно до якого надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Проте такі доводи судом не враховуються з огляду на таке.

Визначення поняття "особливий період" наведене у Законах України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закони № 3543-XII) та від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон № 1932-XII).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 3543-XII, під особливим періодом розуміється період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону № 1932-XII визначає "особливий період" як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, в статті 1 Закону № 3543-XII надано визначення "мобілізації" та "демобілізації".

Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набула за період проходження нею військової служби.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Норми Закону № 2011-XII не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-XII у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16 травня 2019 року у справі № 620/4218/18, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачці грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Водночас в період з 22 квітня 2023 року по 17 грудня 2024 року позивачка не обіймала посаду, яка дає право на щорічну додаткову відпустку, що передбачена Переліком військових посад Держприкордонслужби, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку, а тому і права на компенсацію за згадуваний період ОСОБА_1 не набула.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної додаткової відпустки, яка надається військовослужбовцям, виконання обов`язків, яких пов`язано з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, за період з 01 серпня 2019 року по 21 квітня 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 )

Повний текст рішення суду складено 24.11.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович