Справа № 160/15955/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та незаконною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2025 року як такої що має право на отримання пенсії за віком згідно вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що вона звернулася до відділу обслуговування громадян ПФУ за місцем проживання із заявою про призначення пенсії за віком, додавши до заяви всі необхідні документи на підтвердження трудового стажу. Проте позивача отримала рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Позивач вважає таке рішення протиправним та незаконним, оскільки вона має право на отримання пенсії відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням часу на усунення недоліків.
05.08.2025 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшло клопотання про долучення доказів з копією пенсійної справи позивача. Відповідач зазначив, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону №1058-IV у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Основним законом у сфері пенсійного забезпечення, яким врегульовано правовідносини, пов`язані з функціонуванням системи пенсійного страхування, призначенням, перерахунком і виплатою пенсій є Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 26 якого визначено, що пенсійний вік становить 60 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 12.10.1999 Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області.
13 травня 2025 року позивач звернулася до Сервісного центру №8 відділу обслуговування громадян у м. Кам`янське Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
У вказаному вище рішенні зазначено наступне:
«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 13.05.2025.
Пенсійний вік, визначений ст. 26 Закону №1058 60 років.
Вік заявника на дату звернення 55 років 11 місяців 2 дні.
Необхідний страховий стаж, визначений ст.26 Закону №1058 35 років.
Відповідно до наданих документів страховий стаж особи 35 років 4 місяці 28 днів.
Відповідно до наданих документів до страхового стажу враховано всі періоди роботи.
За наданими документи право на призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058 відсутнє, оскільки заявниця недосягла пенсійного віку. За умови надання додаткових документів право на пенсію буде переглянуто.
Вважаючи рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправним та незаконним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-ІV).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1058-ІV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Стаття 5 Закону №1058-ІV визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Таким чином, для призначення пенсії за вказаною нормою, особа має досягнути 60 років та мати необхідний страховий стаж не менше 30 років.
Судом встановлено, що вік позивача на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком 55 років 11 місяців 2 дні.
За позицією позивача, вона має право на отримання пенсії за віком відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.
Таким чином, суд констатує, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є основним законодавчим актом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного страхування та пенсійного забезпечення, зокрема визначає умови та порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій.
Посилання позивача на те, що єдиним джерелом права за яким призначається та проводиться нарахування пенсійного забезпечення громадян України є Закон України «Про пенсійне забезпечення» суд вважає безпідставним, оскільки з 09.07.2003 - дата прийняття Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон є основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення та визначає умови і порядок, зокрема призначення пенсій, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, питання розподілу судових витрат, у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною та незаконною відмову, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна