Справа № 480/5595/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2025 року м. Суми Справа № 480/5595/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Буринського дочірнього агролісогосподарського підприємства "Буринський агролісгосп" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.
Суть спору, позиція сторін. Клопотання сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повинен у разі невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю сплачувати позивачу адміністративно-господарські санкції, розраховані виходячи з розміру середньої річної заробітної плати у фізичної особи, яка використовує найману працю. Відповідач такого обов`язку не виконав. Також за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачу була нарахована пеня.
04.07.2024 судом було відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
21.01.2025 до суду надійшла заява позивача про доручення до матеріалів справи.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд на підставі норми ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Відповідач зареєстрований, як юридична особа та перебуває на обліку у позивача, як особа, яка в своїй діяльності використовує найману працю.
Крім того, у зв`язку з порушенням терміну сплати адміністративно-господарських санкцій на 21 день, то відповідачу нараховано пеню в сумі 230,58 грн.
Адміністративно-господарські санкції та пеню відповідач в добровільному порядку не сплачено. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-ХII з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Частиною 3 ст.18 Закону № 875-ХІІ встановлено обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приписами ч.1 ст.19 Закону № 875-ХІІ визначено, що установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Відповідно до ч.ч.2, 4, 11 ст. 19 цього Закону підприємства самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Керівники підприємств, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Враховуючи зміни внесені до ст.19 Закону № 875-ХІІ Законом від 18.10.2022 № 2682-ХІ фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримує від Пенсійного фонду України інформацію: про створення підприємствами робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю; необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, відповідно до нормативу, встановленого ч.1 ст.19 Закону.
Згідно з частинами 13, 14 ст.19 Закону № 875-ХІІ Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з ПФУ.
Згідно з ч.1 ст.20 Закону № 875-ХІІ підприємства, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи зі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч.2 ст.20 Закону № 875-ХІІ).
Відповідно до ч.4 ст.20 Закону № 875-ХІІ адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.
Норми закону не ставлять відповідний обов`язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких особа з інвалідністю не може працювати на підприємстві, не встановлюють підстав, за яких роботодавець може бути звільнений від обов`язку виконання нормативу та звільнений від відповідальності за його невиконання. У який спосіб виділяти і створювати місця для працевлаштування особи з інвалідністю, згідно із законодавством, вирішує підприємство.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка міститься у постанові від 25.04.2018 у справі № 819/537/16, виконанням нормативу робочих місць вважається саме працевлаштування підприємством осіб з інвалідністю, а не лише створення робочих місць для таких осіб.
Також варто зауважити, що з набранням чинності Законом № 2682-IX (з 06.11.2022) Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю здійснює визначення факту невиконання нормативу робочих місць та розрахунок адміністративно-господарських санкцій в автоматизованому режимі, виключно на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, зафіксованих станом на контрольну дату до 10 березня року, наступного за звітним.
Відповідальність за повноту, достовірність і своєчасність подання інформації до зазначених реєстрів покладається на роботодавця як джерело такої інформації. Несвоєчасне виправлення помилок у звітності до настання контрольної дати є ризиком роботодавця і не звільняє його від сплати адміністративно-господарської санкції, навіть якщо фактичні обставини не відповідали поданій звітності.
Обов`язок роботодавця відповідати за достовірність звітності є ключовим у контексті виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги суб`єкта владних повноважень задоволені, той факт, що ним не понесено судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то розподіл судових витрат не здійснюється. Суд звертає увагу позивача, що підстави для стягнення судового збору у сумі 3028 грн з відповідача відсутні, оскільки позивач у даній справі є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
3. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.І. Сидорук