Справа № 280/9252/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

24 листопада 2025 року Справа № 280/9252/25 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Мінаєва К.В., перевіривши матеріали заяви позивача про поновлення процесуального строку в адміністративній справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул.Смілянська, буд.23, м.Черкаси, 18000; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 02.11.2023 №1 щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу;

2) зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 19.02.1985 по диплому від 20.02.1985 НОМЕР_2 , запису №4 у трудовій книжці, включаючи період військової служби з 19.10.1981 по 25.10.1983, згідно військового квитка НОМЕР_3 від 13.10.1981, у зв`язку із чим призначити йому пенсію за віком з 05.08.2023;

3) зобов`язати відповідача 2 здійснити виплату позивачу призначеної з 05.08.2023 пенсії за віком.

Ухвалою суду від 27.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду належним чином оформленої відповідно до статті 167 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

Ухвалою суду від 10.11.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений в ухвалі суду від 27.10.2025; надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належним чином оформленої відповідно до статті 167 КАС України заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити дату отримання (ознайомлення зі змістом) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.11.2023 №1 та докази на підтвердження таких обставин.

17.11.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначає, що восени 2023 року місто Запоріжжя зазнавало масових обстрілів, через що було прийнято рішення переїхати в більш безпечніше місце, у зв`язку з чим з кінця листопада 2023 року він переїхав до селища Красник Верховинського району Івано-Франківської області, де проживав до вересня 2025 року, після чого повернувся до Запоріжжя для вирішення питання з пенсією. До моменту переїзду в кінці листопада 2023 року до Івано-Франківської області позивач не отримував будь-яких повідомлень від пенсійного фонду про прийняте рішення щодо призначення пенсії. Зазначає, що в період перебування в селищі Красник він був позбавлений засобів зв`язку через географічне положення даної місцевості, де зовсім був відсутній мобільний зв`язок, в тому числі інтернет. Повернувшись у вересні 2025 року до м. Запоріжжя, він отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області лист звичайним поштовим відправленням з рішенням №1 від 02.11.2023 про відмову в призначенні пенсії. Впевнений у протиправності рішення пенсійного органу, тому не отримував пенсію саме з вини держави. Вказує, що протиправна невиплата пенсії може бути віднесена до триваючих правопорушень. Посилається на позицію Верховного Суду у справі №500/1912/22. Просить поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду, слід зазначити наступне.

За приписами частини першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття, дізналася та повинна була дізнатись про порушення права. Зокрема, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї немає перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.11.2023 №1, натомість позовна заява подана до суду у жовтні 2025 року, тобто з пропуском встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвал суду від 27.10.2025 та від 10.11.2025 позивачем не надано докази на підтвердження ознайомлення з оскаржуваним рішенням у вересні 2025 року. Разом з тим, матеріали позовної заяви містять супровідний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.11.2023 №0800-0218-8/79499, яким позивачу був направлене спірне рішення від 02.11.2023 №51, що, за відсутності доказів зворотного, свідчить про те, що позивач наприкінці 2023 року повинен був отримати оскаржуване рішення.

Щодо наведених позивачем причин пропуску звернення до суду, суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Президентом України Указом №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згодом було неодноразово продовжено.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Запорізька міська територіальна громада з 01.02.2023 належить до території можливих бойових дій.

У постановах від 08.12.2022 у справі №990/102/22, від 24.10.2024 у справі №990/277/24, від 14.11.2024 у справі №990/246/24 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію щодо дії воєнного стану як обставини поновлення строку на оскарження, відповідно до якої введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від ситуації, яка склалася в державі, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання адміністративного позову до суду.

Суд звертає увагу, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведені в заяві обставини щодо проживання позивача близько двох років у селищі Красник Верховинського району Івано-Франківської області у зв`язку з масованими обстрілами міста Запоріжжя, де були відсутні засоби зв`язку через географічне положення місцевості, не є поважними для такого тривалого пропуску, оскільки триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї інформації про порушення її права, не надаючи при цьому доказів спроб звернення до суду з позовом про оскарження рішення пенсійного органу або до відповідача з метою з`ясування результатів розгляду заяви про призначення пенсії (наприклад, засобами поштового зв`язку).

При цьому, у відповідності до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Запорізький окружний адміністративний суд не призупиняв своєї діяльності та продовжував здійснювати правосуддя, відтак воєнний стан сам по собі не перешкоджав з неминучістю своєчасному зверненню позивача до суду.

У постанові від 13.02.2024 у справі № 140/9165/23 Верховний Суд, покликаючись на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22 та постанови Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №160/14919/22, звернув увагу на можливість позивача реалізувати своє право на подання позовної заяви до суду самостійно або через представника, шляхом надсилання документів засобами поштового зв`язку, на офіційну електронну адресу суду, через особистий кабінет у системі «Електронний суд» або будь-якими іншими дистанційними засобами зв`язку, при цьому, неможливість вчинення таких дій потребує доказового обґрунтування.

На думку суду, позивач мав реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про те, чи призначена йому пенсія чи ні. Позивач вважаючи, що йому призначено пенсію повинен був почати отримувати відповідні виплати, оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, що свідчить про бездіяльність та незацікавленість позивача в питанні свого пенсійного забезпечення, оскільки він не виявляв належну зацікавленість та не вчиняв активні дії з метою з`ясування питання призначення пенсії. Отже, з дня отримання / неотримання пенсійної виплати позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, жодних доказів на підтвердження залишення місця проживання та заявлених позивачем умов, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, а наведені ним у заяві обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивач допустив умисне зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист, що, в даному випадку, становить більше одного року. При цьому заявлені причини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду з позовом в межах строку звернення до суду.

Так, обставина введення воєнного стану могла унеможливити дотримання строку позивачем на звернення до суду за умови надання ним належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом. Разом з цим, позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, не надано жодних доказів.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Крім того, слід зазначити, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.11.2023 №1 про відмову в призначенні пенсії є разовим актом індивідуальної дії, прийнятим на підставі заяви позивача про призначення пенсії, і не є триваючим порушенням. На відміну від справ про призначення та виплату пенсій (де порушення триває через невиплату сум), у цій справі оскаржується рішення про відмову в призначенні пенсії, яке не стосується безпосередньо виплат за минулий час, а є процедурним етапом для подальшого призначення пенсії, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах підлягає застосуванню шестимісячний строк звернення до суду.

Суд звертає увагу також і на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. До того ж, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Такий правовий висновок суду побудований на постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19; адміністративне провадження № К/9901/15971/20).

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коли дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав. Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду своєчасно. Триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики тощо.

При цьому, звернення до суду з позовною заявою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на подання позову, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, установлених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зазначені правові висновки викладено в ухвалі Верховного суду від 30.08.2023 у справі №520/6827/22.

Слід зауважити, що прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії не позбавляє позивача можливості повторно звернутись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.

Підсумовуючи, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, тому не визнає поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 Кодексу).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачу у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки позивач не подав до суду належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, а наведені ним підстави поновлення такого строку є неповажними, наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Визнати неповажними підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, вказані у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 24.11.2025.

Суддя К.В.Мінаєва