Справа № 200/77/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа №200/77/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/77/25 (головуючий І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, періоди роботи з 29.03.1992 по 31.05.1993 включно на посадах підземний учень гірника та підземний гірник; зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, та відповідно до положень пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 22 жовтня 2024 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу, не зарахувавши певні періоди трудової діяльності. Позивач наполягає, що має право на призначення пенсії та надав усі підтверджуючі трудову діяльність та пільговий характер роботи документи, які необхідні для призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/77/25 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 38 від 18 листопада 2024 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах періоди роботи з 29.03.1992 до 31.05.1993 включно на посадах підземний учень гірника та підземний гірник. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 12.11.2024 з урахуванням наданої судом правової оцінки щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV, як особи, якій надано статус учасника бойових дій. Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 від 09.06.2023.

12.11.2024 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України надійшла заява від ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До заяви від 12.11.2024 було додано посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 видане 09.06.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За принципом екстериторіальності заява від 12.11.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Вік позивача на дату звернення склав 59 років 20 днів.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви відповідачем прийнято рішення № 38 від 18 листопада 2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування№ 1058 у зв`язку з відсутністю документів про безпосередню участь в АТО/ООС.

За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 27 років 7 місяців 1 день.

Пільговий стаж на дату звернення за Списком № 1 - відсутній (документально не підтверджений).

За результатами розгляду документів, наданих до заяви, до страхового стажу не зараховано:

відповідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 30.05.1986 №13-№16 період роботи з 14.06.1993 по 23.09.1999, оскільки у графі 3 розділу Відомості про роботу відсутня інформація про реорганізацію підприємства, заявник прийнятий в Славянский межхозяйственный комбикормовый завод (мовою документу), а запис про звільнення завірено печаткою підприємства ВАТ Слов`янський комбікормовий завод, порушені вимоги розділу 2 пункту в підпункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58;

відповідно диплома НОМЕР_4 від 28.05.1993 період навчання 01.09.1990 по 22.05.1993, оскільки період навчання перетинається з періодами роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 з 01.06.1989 по 29.02.1992 та з 29.03.1992 по 31.05.1993;

до пільгового стажу не зараховано згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 від 30.05.1986 період з 29.03.1992 по 31.05.1993 роки роботу в шахті имени Д.Ф.Мельникова Производственного объединения Лисичанскуголь (мовою оригіналу) (учень гірника, підземним гірником) в зв`язку з відсутністю пільгової довідки.

Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_3 від 30.05.1986 № 13-№16 позивач працював на шахті имени Д.Ф.Мельникова Производственного объединения Лисичанскуголь (мовою оригіналу) (учень гірника, підземним гірником), а саме:

з 29.03.1992 по 05.04.1992 - прийнятий підземним учнем гірника з повним робочим днем;

з 06.04.1992 по 10.05.1992 - навчання на курсах гірника з відривом від виробництва;

з 11.05.1992 по 31.05.1993 - переведений підземним гірником 3 розряду (звільнений 31.05.1993, наказом № 73-к від 02.06.1993).

Записи містять підписи посадових осіб, посилання на номера та дати наказів, відтиски печатки підприємств, дефектів записи не мають.

Згідно з архівною довідкою КУ Трудовий архів Лисичанської територіальної громади № 16/03-01 від 17.12.2024 документи по структурний підрозділ шахті ім. Д.Ф.Мельникова Акціонерного товариства Лисичанськвугілля до трудового архіву не надходили, місце знаходження підприємства невідомо.

На підтвердження факту роботи позивачем надані суду квиток члена профспілки шахти ім. Д.Ф.Мельникова та посвідчення № 1551 про проходження курсів та отримання кваліфікаційного розряду горнорабочий подземный 3 разряда (мовою оригіналу).

На підставі наданих доказів позивач вважає рішення відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту а частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до пунктів 1.7, 1.8 якого, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Розділом 2 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період робот; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка; атестація робочого місця.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (пункту 3 Порядку № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Вимогами пункту 7 Порядку № 383 передбачено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Враховуючи наведене, суд констатує, що трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.

Як зазначено вище, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_3 від 30.05.1986 № 13-№16 позивач працював на шахті имени Д.Ф.Мельникова Производственного объединения Лисичанскуголь (мовою оригіналу) (учень гірника, підземним гірником), а саме:

з 29.03.1992 по 05.04.1992 - прийнятий підземним учнем гірника з повним робочим днем;

з 06.04.1992 по 10.05.1992 - навчання на курсах гірника з відривом від виробництва (посвідчення № 1551);

з 11.05.1992 по 31.05.1993 - переведений підземним гірником 3 розряду (звільнений 31.05.1993, наказом № 73-к від 02.06.1993).

Період роботи позивача з 29.03.1992 по 05.04.1992 та з 11.05.1992 по 31.05.1993 підтверджено записами трудової книжки, зокрема, зазначено про роботу повний робочий день під землею за Списком № 1.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи позивача в період з 06.04.1992 по 10.05.1992 - навчання на курсах гірника з відривом від виробництва, суд вказує, що передбачене слово учень відповідним додатком до чинного Національного класифікатора України ДК 003:2010 Класифікатор професій, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 застосовується до професійних назв робіт робітників середньої кваліфікації на час проходження первинної професійної підготовки особами, яких прийнято на роботу.

Похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, дублювання, збереження коду новоутвореної професії (примітка 1 до Додатка В).

Якщо назва професії працівника утворюється за допомогою передбаченого Додатком В, у тому числі учень, із дотриманням зазначених вище умов, право його на пенсію за віком на пільгових умовах та інші пільги і компенсації визначаються на тих самих умовах, що і працівникові базової професії.

Професії (посади) позивача, за якими позивач працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1.

Матеріали справи свідчать, що відповідний спеціальний (пільговий) стаж роботи позивача за Списком № 1 у спірні періоди підтверджується записами в трудовій книжці. Отже професія учень гірника підземного, учень електрослюсаря створює правові підстави на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком № 1, а тому підлягають зарахуванню до періоду праці, що зараховується до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1.

За вказаних обставин позовні вимоги про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу зазначені позивачем періоди роботи підлягають задоволенню.

Водночас, суд встановив, що у позивача недостатній передбачений статтею 13 Закону № 1788 пільговий стаж, який визначений Законом, як не менше половини з 10 років на зазначених роботах, тому вказані норми не можуть бути застосовані до позивача для призначення пенсії.

З матеріалів справи судом встановлено, що Головним управлінням було розглянуто питання щодо призначення пенсії позивачу відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Досліджуючи вказані підстави для призначення пенсії, суд зазначає, що відповідно до статті 16 Закону № 1788-XII, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що правом на дострокове призначення пенсії за віком за визначених умов наділені не всі особи зі статусом учасника бойових дій, а тільки ті особи, які є військовослужбовцями, резервістами чи військовозобов`язаними, або особами, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком №22-1, пунктом 2.1 якого визначено перелік документів, що подають разом із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи, що посвідчують спеціальний статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або довідка про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, або довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (у разі призначення пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV).

Аналіз наведених норм свідчить, що документами, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій є: 1) посвідчення учасника бойових дій; або 2) довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення.

Виключення з цього правила встановлено для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та яким також необхідно подати документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413. Отже, положення підпункту 5 пункту 2.1 Порядку 22-1 посвідчення учасника бойових дій та довідку про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення визначають як альтернативні документи, що посвідчують спеціальний статус особи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій, які кожний окремо є достатнім документом, який засвідчує спеціальний статус особи, яка звернулась за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.

Такий правий висновок у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі 340/576/19.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV, відповідач вказує на відсутність документів про безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (додаток №1).

З цього приводу суд зазначає, що 09.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 та СК позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно з яким позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Позивача визнано учасником бойових дій на підставі пункту 19 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зазначене посвідчення було надано відповідачем з матеріалів пенсійної справи.

Проте, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документів про безпосередню участь в АТО/ООС.

Оскільки позивача визнано учасником бойових дій на підставі пункту 19 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, він має право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Законом № 1058-IV, у тому числі щодо призначення дострокової пенсії.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Враховуючи викладене, спірне рішення № 38 від 18 листопада 2024 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що відповідачем у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 18.11.2024 підтверджено, що страховий стаж позивача становить 27 років 7 місяців 1 день. Вік 59 років 20 днів. Отже позивачем набуто право на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Стосовно способу захисту права суд враховує зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом зобов`язання зарахувати до страхового стажу та стажу роботи на пільгових умовах періоди роботи з 29.03.1992 до 31.05.1993 включно на посадах підземний учень гірника та підземний гірник та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням наданої судом правової оцінки щодо наявності у позивача права на призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/77/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі № 200/77/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць