Справа № 388/2283/25
Суддя: Баранський Д. М.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 388/2283/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2025 року м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Баранського Д.М., розглянув у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом через свого представника Співак В.А. до відповідача та просить скасувати постанову відповідача № 43 від 20 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивує тим, що постановою відповідача № 43 від 20 березня 2025 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено як на військовозобов`язаного штраф в сумі 17000 грн за те, що 8 березня 2025 року під час мобілізаційних заходів, а саме оповіщення та вручення повісток військовозобов`язаний ОСОБА_1 на вимогу представників групи оповіщення надав військово-облікові документи ні в паперовій, ні в електронній формі, при собі військово-облікових документів не мав, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також, згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_1 значиться як порушник військового обліку у зв`язку з чим працівниками поліції його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними Реєстру «Оберіг», військовозобов`язаному ОСОБА_1 в порядку, визначеному законодавством за заявленим місцем реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправленням № 06 102 015 661 88 з описом вкладення та повідомленням про вручення, направлено сформовану за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» повістку № 883807 з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 годину 11 листопада 2024 року для уточнення даних. ОСОБА_1 рекомендований лист не отримав та за викликом у визначений термін не прибув без поважних причин.

Позивач вважає постанову відповідача неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. По суті позову заперечує обставини, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в позові. По суті відзиву вважає, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі встановлених правил.

Дослідивши зміст позову, відзиву, матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Положення ч. 1 ст. 269 КАС України передбачають, що у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Отже, інші заяви по суті у цій категорії справи не передбачені положеннями КАС України, відповідно судом не встановлювався строк для подання відповіді на відзив та заперечення, а тому ці заяви по суті не беруться судом до уваги під час ухвалення рішення.

Судом установлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 березня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, а саме за те, що 8 березня 2025 року під час здійснення мобілізаційних заходів, а саме оповіщення та вручення повісток, військовозобов`язаний на вимогу представників групи оповіщення надав військово-облікові документи ні в паперовій, ні в електронній формі, при собі військово-облікових документів не мав, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_1 значиться як порушник військового обліку у зв`язку з чим працівниками поліції його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними Реєстру «Оберіг», військовозобов`язаному ОСОБА_1 в порядку, визначеному законодавством за заявленим місцем реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправленням № 06 102 015 661 88 з описом вкладення та повідомленням про вручення направлено сформовану за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» повістку за № 883807 з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 годину 11 листопада 2024 року для уточнення даних.

ОСОБА_1 рекомендований лист не отримав та за викликом у визначений термін не прибув без поважних причин. Про неможливість неприбуття не повідомив.

Під час перевірки документів перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також не надав військово-обліковий документ ні в паперовій, ні в електронній формі.

ОСОБА_1 за постановою про накладення адміністративного стягнення порушив ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

ОСОБА_1 вчинив правопорушення в період дії особливого періоду, тому застосуванню підлягає ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), в особливий період.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Військове командування, військовослужбовці, добровольці Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівники правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, особи, визначені Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), зобов`язані дотримуватися законів та звичаїв війни та застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Громадяни, які проходять державну військову службу та службу у військовому резерві у Збройних Силах України, при виконанні обов`язків служби носять військову форму одягу, їм довічно встановлюються законом військові звання. Порядок позбавлення військового звання визначається законом.

В умовах воєнного стану відповідно до закону допускається примусове вилучення приватного майна та відчуження об`єктів права приватної власності громадян з наступним повним відшкодуванням їх вартості у порядку та терміни, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Громадяни України в установленому законом порядку можуть створювати громадські організації для сприяння зміцненню оборони держави.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 21 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Аналізуючи вищезазначені правила, а також зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення від 20 березня 2025 року № 43, можливо зробити висновки, що ОСОБА_1 за цією постановою визнаний винним у вчиненні двох діянь, а саме:

1.не виконав обов`язку прибути за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних на 14:00 годину 11 листопада 2024 року;

2.8 березня 2025 року в період проведення мобілізації (крім цільової) не виконав обов`язку мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення надано такі докази: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по строковій частині) від 13 жовтня 2023 року № 286 про покладення тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на ОСОБА_2 ; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 8 березня 2025 року № 43 стосовно ОСОБА_1 ; копію першої сторінки конверту зі штриховим ідентифікатором 28 5 з відміткою від 15 травня 2025 року «Адресат відмовився» направленого на адресу: АДРЕСА_2 , копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з цим самим штриховим ідентифікатором; копію першої сторінки конверту зі штриховим ідентифікатором 06 102 0156 6188 5 з відміткою від 6 листопада 2024 року «Адресат відсутній за вказаною адресою» направленого на адресу: АДРЕСА_3 , копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з цим самим штриховим ідентифікатором; копію фіскального чеку від 20 жовтня 2025 року.

За змістом п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зміст вищезазначених документів та правил свідчить, що ОСОБА_1 належним чином, тобто згідно із законодавством був повідомлений про прибуття за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних на 14:00 годину 11 листопада 2024 року, а, оскільки матеріали цієї справи не містять фактичних даних про поважність неявки за повісткою, відповідно порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, зазначене діяння було вчинено 11 листопада 2024 року, тобто одразу після неявки за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх персональних даних.

У свою чергу, положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначають, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушення, передбаченого ст. 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Оскільки в матеріалах цієї справи міститься копія першої сторінки конверту зі штриховим ідентифікатором 06 102 0156 6188 5 з відміткою від 6 листопада 2024 року «Адреса відсутній за вказаною адресою» направленого на адресу: АДРЕСА_3 , копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з цим самим штриховим ідентифікатором, що надані відповідачем, відповідно відповідач знав, а також не міг не знати, що станом на 14:00 годину 11 листопада 2024 року ОСОБА_3 не з`явився та не повідомив про причину неявки. Тобто на момент винесення стосовно ОСОБА_3 постанови про накладення адміністративного стягнення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення за таке діяння.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у відповідній частині є неправомірною та підлягає скасуванню.

Що стосується іншого діяння ОСОБА_1 , яке стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме 8 березня 2025 року в період проведення мобілізації (крім цільової) не виконав обов`язку мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського.

Відповідач у справі не надав жодного доказу, що ОСОБА_1 не виконав цього обов`язку. Такі докази можуть бути різноманітними, зокрема, відеозаписи, письмові пояснення свідків.

Оскільки відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують винуватість позивача та, окрім цього, посилання на які здійснено у змісті мотивувальної частини постанови про накладення адміністративного стягнення у відповідній частині, тому таке рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправним та підлягає скасуванню.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, рішення відповідача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивач у цій справі поніс судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн, відповідно ці судові витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 210-1, 251, 252, 268, 278-280, 285, 287, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статями 19, 20, 72-79, 132, 134, 139, 241, 242, 244-246, 250, 271, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову № 43, винесену 20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі сімнадцяти тисяч гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський