Справа № 140/5720/25
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/5720/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сорока Ю.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Виш Анжели Анатоліївни про винесення додаткового рішення щодо судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕФГРУП до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у даній справі, позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про визначення коду товару №КТ-UA-2025 від 21.03.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000799.

29 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій просить винести додаткове рішення, яким стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕФГРУП за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у розмірі 4845 (чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисячі) гривень 00 копійок.

04 листопада 2025 року на адресу суду надійшла клопотання представника Волинської митниці в якій останній просив відмовити в ухваленні додаткового рішення у справі №140/5720/25 за позовом ТОВ «ВЕФ ГРУП» або зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення здійснено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши письмові докази, які подані на підтвердження понесених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить висновків.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №160/6899/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви долучено ордер на надання правничої допомоги №01/27-05 від 27 травня 2025 року, договір про надання правничної допомоги №01/27-05 від 27 травня 2025 року, додаткова угода №1/01/27-05 від 27 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №1/01/27-05 від 27 травня 2025 року та квитанція №1/01/27-05 від 27 травня 2025 року.

Згідно акту здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №1/01/27-05 від 27 травня 2025 року директор ТОВ «ВЕФГРУП» ОСОБА_1 та адвокат Виш Анжела Анатоліївна склали вказаний акт про те, що адвокатом були проведені наступні роботи (надані послуги), а саме:

- підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування прийнятої Волинською митницею картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000799; визнання протиправним та скасування прийнятого Волинською митницею рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2025 від 21.03.2025 із судовим супроводженням справи в суді першої інстанції та підготовки процесуальних документів (відповідь на відзив, тощо).

Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) становить 6000,00 гривень.

Аналізуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що заявлений до відшкодування, суд вважає, що заява про винесення додаткового рішення щодо судових витрат є необґрунтованим, неспівмірним з витраченими часом та наданими адвокатом послугами, їх обсягом.

При цьому, суд зазначає, що збір доказів для підготовки адміністративного позову, включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Враховуючи вищевикладене, а також клопотання представника відповідача, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі до 2000,00 грн, відтак решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Крім того, судом встановлено, що при зверненні з даним позовом немайнового характеру позивач сплатив судовий збір в сумі 4845,00 грн відповідно до платіжної інструкції №46 від 01.05.2025.

Як вбачається з рішення Волинського окружного адміністративного суду у даній справі від 24 жовтня 2025 року, суд, задовольняючи адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕФГРУП» не вирішив питання щодо частини судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 4844,80 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Виш Анжели Анатоліївни про винесення додаткового рішення щодо судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕФГРУП до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕФГРУП (45624, Волинська область, Луцький район, с. Великий Омеляник, вул. Володимирська, 82, ) судовий збір у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн (дві тисячі) гривень 00 копійок.

У стягненні решти суми витрат відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Суддя Ю.Ю. Сорока