Справа № 380/4062/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4062/23 пров. № А/857/19258/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року, прийняте суддею Москаль Р.М. у місті Львові, в порядку письмового провадження, у справі № 380/4062/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

у березні 2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі В/Ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність В/Ч стосовно неповного нарахування та виплати збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), за грудень 2022 та січень 2023;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити у відповідності до пункту першого Постанови №168, збільшення додаткової винагороди на 48932,25 грн. за грудень 2022 та на 37811,29 гривень за січень 2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 , що полягає в ухиленні від нарахування та виплати ОСОБА_2 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за 22 доби грудня 2022. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що спірним у цій справі є тлумачення поняття «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (у бойових діях або заходах) та належності/достатності доказів на підтвердження участі позивача у відповідних заходах за період грудень 2022 січень 2023. Обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, які здійснювали заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є здійснення таких заходів в районах проведення бойових дій.

Оскільки позивач відповідно до бойових розпоряджень здійснював заходи з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Краматорського району Донецької області, а за наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» у період з 01.12.2022 по 31.12.2022 визначено районами ведення воєнних (бойових) дій всю територію Донецької області, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 22 доби грудня 2022.

Щодо періоду із 01.01.2023 по 31.01.2023, то суд зазначив, що у бойових розпорядженнях за цей період не конкретизовано, у яких населених пунктах Краматорського району Донецької області позивач здійснював заходи з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що у свою чергу унеможливлює встановити факт належності конкретної території до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій. Так, згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій в період з 01.01.2023 по 31.01.2023 входять лише Лиманська та Костянтинівська міські територіальні громади Краматорського району Донецької області, а не вся територія Донецької області. Оскільки надані сторонами докази не підтверджують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії в січні 2023 на території, що належить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, що є основною умовою для виплати збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати позивачу збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди за січень 2023, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині, відмовив.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 виправлено описки в рішенні суду, а саме:

- абзац сьомий мотивувальної частини рішення суду слід читати: « ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу інформаційно-аналітичного забезпечення головного оперативно-розшукового відділу, що підтверджується витягом з наказу № 3132-ОС від 02.10.2022 «Про особовий склад» (а.с. 38)»;

- абзаци другий та третій резолютивної частини рішення слід читати:

«Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), що полягає в ухиленні від нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць, пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за 22 доби грудня 2022».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

Позивач вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у витягах з бойових розпоряджень за січень 2023 населені пункти, на території яких позивач брав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, не віднесені до районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених за наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02 лютого 2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій».

Зазначає, що відповідачем разом з відзивом надані витяги з бойових розпоряджень, по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зокрема, з бойових розпоряджень з 01 по 09 січня 2023 та з 24 по 31 січня 2023, з яких вбачається, що з метою забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проведення рейдових дій, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які можливо причетні (надають допомогу) НЗФ, позивача включено в склад групи військовослужбовців які здійснювали заходи управління та аналізу даних обстановки на відповідних службових автомобілях від КП у м. Краматорськ та в межах ділянки відповідальності прикордонного загону в районі ведення бойових дій.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №1 від 02.01.2023 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.12.2022 по 31.12.2022 Донецька та Луганська область входять до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій без конкретизації районів області та територіальних громад, що не суперечить вищевказаним нормативно-правовим актам.

Однак, Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №26 від 02.02.2023 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.01.2023 по 31.01.2023 до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій увійшли певні райони Донецької та Луганської області з визначенням конкретних територіальних громад, зокрема Лиманська та Констянтинівська територіальні громади Краматорського району Донецької області, що суперечить наказам Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, що видані за погодженням з Міністерством оборони України та зареєстровані у Міністерстві юстиції України.

Збройні Сили України це військове формування, які входять в склад Міністерства оборони України. Однак, спірні правовідносини стосуються Держаної прикордонної служби України в складі якої перебуває позивач.

При цьому, Головнокомандувач Збройних Сил України не має повноважень щодо здійснення безпосереднього військового керівництва Міністерством внутрішніх справ України та Державною прикордонною службою України.

Просить скасувати рішення суду, в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин у справі.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що Наказ №628-АГ фактично звузив підстави для виплати військовослужбовцям, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення бойових дій період здійснення зазначених заходів, додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., оскільки запроваджені ним нові умови суперечать Постанові №168, а також розпорядженню Міністра оборони України №248/1298 від 25.03.2022 про роз`яснення порядку застосування Постанови №168.

Звертає увагу на те, що положення пункту 1 Постанови № 168 прямо не визначають районів, безпосередньо у яких має перебувати військовослужбовець під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії для отримання додаткової винагороди.

Пунктом 2-1 Постанови № 168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На виконання пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 09.12.2022 №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», який набирає чинності та застосовується з 01.12.2022.

Вважає, зазначений наказ не створює нових норм, а лише конкретизує порядок підтвердження однієї з умов виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, а саме регламентує порядок підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Зазначає, що подання окремо рапорту вх. №27р від 02 січня 2023 та рапорту вх. №1821р від 03 лютого 2023, наявність бойових розпоряджень та облік в розділі 1 Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 лютого 2022 № 2-ДСК не підтверджує факт участі позивача у бойових діях або заходах та не надають права на отримання спірної винагороди.

Вказує, що сам по собі облік бойових розпоряджень в розділі 1 Журналу службово- бойових дій не створює обов`язку для відповідача для нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки первісною умовою ведення Журналу службово-бойових дій є саме фіксація бойових дій або вогневого ураження (пункт 2 розділу 1 Інструкції 363).

Звертає увагу на те, що сам лише факт безпосереднього перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) не є підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях або заходах, та не є підставою для нарахування та виплати додаткової винагороди.

Просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. В частині відмови у задоволенні позовних вимог просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2024 залишити без змін

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу інформаційно-аналітичного забезпечення головного оперативно-розшукового відділу, що підтверджується витягом з наказу № 3132-ОС від 02.10.2022 «Про особовий склад».

Згідно довідки В/Ч НОМЕР_1 № 12/451 від 10.02.2023 ОСОБА_1 з 29.09.2022 проходить військову службу у В/Ч НОМЕР_1 та з 29.09.2022 по теперішній час (станом на дату видачі довідки), безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування військової агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях (а.с. 19).

ОСОБА_1 щоденно в період з 01.12.2022 по 31.12.2022 включався до складу 1 групи військовослужбовців, які здійснювали заходи управління та аналізу даних обстановки з метою забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ, що підтверджується витягами з бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 (а.с. 56-71).

Відповідно до витягів з Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.02.2022 № 2-ДСК у розділі ІІ «Облік ведення бойових дій» містяться записи щодо дати, часу, місця та короткий опис бойових дій, відповідно до яких такі мали місце: 03.12.22, 04.12.22, 06.12.22 (двічі в різний час та місце), 10.12.22, 13.12.22, 17.12.22, 22.12.22, 25.12.22, 31.12.22, зокрема зафіксовано вогневі ураження в районі м. Краматорськ (а.с. 41-45).

Відповідно до витягів з бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.01.2023 по 31.01.2023, ОСОБА_1 включався до складу 1 групи військовослужбовців, які здійснювали заходи управління та аналізу даних обстановки з метою забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ (а.с. 32-37).

Рапортом від 01.01.2023, зареєстрованим 02.01.2023 за вх.№ 27, заступник начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальник головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_3 клопотав перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу головного оперативно-розшукового відділу, що залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у розмірі 70000 гривень на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій у грудні 2022, серед яких ОСОБА_1 гідний винагороди у розмірі 70000,00 гривень за період проходження служби з 01 по 31.12.2022, кількість діб 31 (а.с. 39-40).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.01.2023 № 13-ОС «Про виплату додаткової винагороди» прийнято виплатити додаткову винагороду у розмірі 70000 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022 за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 включно військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з додатком 1, зокрема ОСОБА_1 за 9 діб в сумі 20322,58 гривень (а.с. 53-55).

Позивачу виплачена додаткова винагорода, збільшена з 30000 грн. на 70000 грн., за 9 діб служби в грудні 2022, в сумі 20322,58 гривень, що підтверджується розрахунковим листком за січень 2023 (а.с. 52).

Рапортом від 31.01.2023, зареєстрованим 03.02.2023 за вх.№ 1821, заступник начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальник головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_3 клопотав перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу головного оперативно-розшукового відділу, що залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у розмірі 70000 гривень на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань у січні 2023, серед яких ОСОБА_1 гідний винагороди у розмірі 70000,00 гривень за період проходження служби з 01 по 31.01.2023, кількість діб 17 (а.с. 50-51).

Згідно з розрахунковим листом за лютий 2023 ОСОБА_1 виплата додаткової винагороди, збільшеної до 70000 грн., за січень 2023 не нараховувалася та не виплачувалася.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення підвищеної та додаткової винагороди під час проходження військової служби у період дії воєнного стану на підставі Постанови №168.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин, колегія суддів зазначає таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Спірним питанням у цій справі є наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди на підставі Постанови №168 пропорційно дням перебування в районі ведення бойових дій.

Відповідно до ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII), захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Як визначено статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частинами 1 - 4 ст. 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За приписами статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який триває й на теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 за №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі як раніше - Постанова №168).

Постанова №168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що під час дії воєнного стану військовослужбовцям, у тому числі Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн щомісячно. Якщо ж військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн (пропорційно часу такої участі).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій Постанови № 168).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Реалізація приписів Постанови № 168 вимагає визначення порядку й умов виплати додаткової винагороди з метою встановлення переліку бойових дій та заходів, передбачених абзацом першим пункту 1 цієї Постанови, а також визначення документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у таких діях і заходах.

Протягом періоду, за який позивач просить стягнути виплати передбачені Постановою № 168 діяв наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 9 грудня 2022 за № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168» (далі - Наказ № 628-АГ) який діяв з 01.12.2022.

До зазначеного часу діяли попередні накази, зокрема:

- від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 164-АГ), який застосовувався з 24.02.2022;

- від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 392-АГ), уведений в дію з 01.08.2022.

З 01.12.2022 був уведений в дію наказ від 09.12.2022 № 628-АГ, яким був дещо змінений перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови № 168, але залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.

Пунктом 2 Наказу № 628-АГ передбачено, що до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, в тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу технічної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншої технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морських та річкових акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.

Згідно з пунктом 3 Наказу № 628-АГ документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:

1) бойовий наказ (бойове розпорядження);

2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них);

3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або в заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Відповідно до пункту 15 Наказу № 628-АГ він набирає чинності та застосовується з 01.12.2022.

Накази № 392-АГ і № 628-АГ змінили підхід до визначення «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань порівняно з Наказом № 164-АГ, який діяв до 01.07.2022. При цьому, хоч перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним, Наказ № 392-АГ ввів додаткові вимоги щодо підтвердження участі у бойових діях, вимагаючи надання сукупності документів замість одного, як це було передбачено Наказом № 164-АГ. Зокрема, Наказ № 392-АГ вимагає надання сукупності документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та додаткової довідки за встановленою формою. Натомість Наказ № 628-АГ допускає альтернативність у наданні документів для підтвердження участі.

Отже, при оцінці доказів, що підтверджують право особи на додаткову винагороду, необхідно враховувати зміни, внесені Наказом № 628-АГ, і оцінювати надані документи відповідно до їхніх вимог.

Лише на основі такого підходу можна об`єктивно визначити, чи має особа право на отримання додаткової виплати згідно з оновленими критеріями та процедурами.

Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № № 160/6265/23 зазначив, що питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 168, неодноразово досліджувалося судом. Практика Верховного Суду є сталою і полягає в тому, що виплата додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 000 гривень обумовлена участю у бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, та підтвердженням цих обставин відповідними документами.

Для відповідача підставою для виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 Постанови № 168 є саме документальне підтвердження участі позивача як військовослужбовця у бойових діях (заходах) (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 21.12.2023 у справі № 200/193/23, від 26.06.2024 у справі № 200/216/23, від 31.07.2024 у справі № 200/625/23, від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23, від 28.08.2024 у справі № 200/1310/23, від 04.09.2024 у справі № 280/2228/23, від 30.09.2024 у справах № 200/232/23 та № 200/440/23 та багатьох інших).

Судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем Держприкордонслужби та проходить військову службу у В/Ч НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 щоденно за період із 01.12.2022 по 31.12.2022 та із 01.01.2023 по 09.01.2023, 24.01.2023 по 31.01.2023 брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується витягами з бойових розпоряджень начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та рапортами заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності № 27 від 02.01.2023 та № 1821 від 03.02.2023 року. На підставі наказу начальника В/Ч НОМЕР_1 № 13-ОС від 08.01.2023 позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода, збільшена на 70 тис. грн. (до 100 тис. грн.) пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях або у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в розумінні Наказу №628-АГ (за 9 днів грудня 2022 у сумі 20322,58 грн.) За решта грудня та за період із 01.01.2023 по 31.01.2023 нарахування виплата збільшеної додаткової винагороди позивачу не була здійснювалося, що підтверджується розрахунковим листом.

Обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям, які здійснювали заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії є здійснення таких заходів в районах проведення бойових дій. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (зі змінами), територіальні громади Донецької та Луганської областей є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» Донецька області в період з 01.12.2022 по 31.12.2022 входить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до бойових розпоряджень, позивач в грудні 2022 здійснював заходи з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Краматорського району Донецької області, а за наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» у період з 01.12.2022 по 31.12.2022 визначено районами ведення воєнних (бойових) дій всю територію Донецької області, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 31 добу грудня 2022.

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач виплатив ОСОБА_1 збільшену додаткову винагороду лише за 9 днів грудня 2022 у сумі 20322,58 грн, що підтверджується витягом з наказу № 13-ОС від 08.01.2023 «Про виплату додаткової винагороди за грудень 2022» та розрахунковим листом за січень 2023 (додаткова винагорода нараховується в поточному місяці за попередній). Таким чином, позивачу слід доплатити збільшену додаткову винагороду за 22 доби проходження служби в грудні 2022.

Щодо здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період із 01.01.2023 по 31.01.2023, то колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій в період з 01.01.2023 по 31.01.2023 входять лише Лиманська та Костянтинівська міські територіальні громади Краматорського району Донецької області, а не вся територія Донецької області.

Положення пункту 1 Постанови № 168 прямо не визначають ознак районів, безпосередньо у яких має перебувати військовослужбовець під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії для отримання додаткової винагороди. Раніше у тексті вказаного пункту слово район застосовується у словосполученні район проведення воєнних (бойових) дій. Тому необхідно виходити з того, що вказівку на перебування у районах слід розуміти як перебування у районах воєнних (бойових) дій. Крім того, саме такий термін як «район воєнних (бойових) дій» визначається в Законі України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 № 1932-XII з відповідними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1932- XII)

Так, згідно статті 1 Закону №1932-XII район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Отже, саме Головнокомандувач Збройних Сил України визначає територію України, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Посилання представника позивача на Перелік №309 є неприйнятним, оскільки позивач має статус військовослужбовця, та особовий склад В/Ч НОМЕР_1 , зокрема позивач виконуючи завдання в районах ведення бойових дій входять до складу Оперативно тактичних угрупувань Збройних Сил України (ОТУ Лиман, ОТУ Хортиця і таке інше).

Так, в Переліку №309 від 22.12.2022 в розділі «Території можливих бойових дій» включені, зокрема Краматорська міська територіальна громада, Лиманська міська територіальна громада, Святогірська міська територіальна громада, Слов`янська міська територіальна громада з 24.02.2022.

В розділі «Території активних бойових дій» взагалі відсутнє посилання на Краматорський район. Розділ «Тимчасово окуповані російською федерацією території України» не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки в період окупації військовослужбовці не перебувають на таких територіях.

Таким чином, територіальна громада (місто Краматорськ) в якій перебував позивач віднесена до території можливих бойових дій.

Повертаючись до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України, якими визначено райони ведення бойових дій, варто звернути увагу на наступне.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №1 від 02.01.2023 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.12.2022 по 31.12.2022 Донецька та Луганська область входять до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій без конкретизації районів області та територіальних громад.

Тобто, в грудні 2022 наказом визначені Донецька та Луганська області, без конкретизації районів.

В свою чергу, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №26 від 02.02.2023 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» з 01.01.2023 по 31.01.2023 до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій увійшли певні райони Донецької та Луганської області з визначенням конкретних територіальних громад.

Так, у Краматорському районі Донецької області до районів ведення бойових дій віднесено лише Лиманську міську територіальну громаду та Константинівську міську територіальну громаду.

Матеріалами справи підтверджено (витяги з бойових розпоряджень КП (командний пункт) Краматорськ), про що не заперечується і позивачем, що позивач перебував у місті Краматорськ, яке відноситься до Краматорської територіальної громади.

Місто Краматорськ в січні 2023 знаходилось поза межами районів ведення бойових дій.

Таким чином, в січні 2023 позивач проходив службу поза межами районів ведення бойових дій, оскільки місто Краматорськ входить до Краматорської територіальної громади, яка в свою чергу не відноситься до районів ведення бойових дій.

Колегія суддів вважає, що подання окремо рапорту вх. №1821р від 03 лютого 2023, наявність бойових розпоряджень, в яких зазначено, що позивач перебував у місті Краматорську Донецької області та виконував завдання відповідно до своєї займаної посади в межах визначених посадовою інструкцією не підтверджує факт участі позивача у бойових діях або заходах, оскільки відсутні обов`язкові умови передбачені Постановою №168, наказом 628-АГ перебування в районах ведення бойових дій.

Також, колегія суддів зазначає, що довідка №12/451 від 10.02.2023, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки в ній зазначено, що позивач з 29.09.2022 по теперішній час, безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України в Донецькій та Луганській областях.

Вказана довідка не свідчить про фактичну участь у відповідних заходах, оскільки вона не містить конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав безпосередню участь у бойових діях та заходах, що передбачені пунктом 1 Постанови №168.

Крім того, в довідці мають бути вказані підстави: бойові розпорядження, журнал службово бойових дій та рапорт. Вказана довідка має бути підписана начальником загону, а не начальником відділу кадрів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткове задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які були б безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2024 року у справі № 380/4062/23, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар