Справа № 160/23987/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Коренева А.О. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому позивач просить:
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 та відомостей про його розшук.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 та відомостей про його розшук.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується військово-обліковим документом в електронній формі «Резерв+». Із застосунку «Резерв+» стало відомо, що ним вчинено порушення військового обліку та він перебуває в розшуку. Позивач вважає протиправними дії відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку, оскільки позивач до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку не притягався, повістки не отримував. Вважає такі дії відповідача щодо оголошення у розшук протиправними, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11 вересня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На обґрунтування зазначає, що позивач, в 60 денний термін не звертався для уточнення персональних даних до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або до центру надання адміністративних послуг, а також не завантажував застосунок РЕЗЕРВ+, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Органом ведення Реєстру, було виявлено 29.01.2025 року порушення Позивачем вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким встановлено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові (персональні) дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У зв`язку з виявленням порушення, відповідач тільки надіслав електронне звернення Е1206950 до відділення поліції № 4 КРУП ГУНП щодо доставлення позивача до ТЦК та СП для складання адміністративного протоколу. Відповідачем не вносились відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності чи будь якої іншої інформації, на підставі якої у електронному кабінеті позивача наявна позначка «порушення правил військового обліку» Підставою для подання такого звернення є наявність факту скоєння адміністративного правопорушення, тобто порушення мобілізаційного законодавства, у випадку Позивача не виконання вимоги абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Наявність протоколу чи постанови не може бути підставою для появи у військовозобов`язаного в застосунку Резерв+ позначки «порушення правил військового обліку», а тільки навпаки підставою для скасування розшуку та автоматичного видалення позначки «порушення правил військового обліку». Підставою для внесення відомостей до пункту 20-1 персональних даних Реєстру є обов`язкова наявність протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення. Проте в даних спірних правовідносинах відповідачем не здійснювались дії щодо внесення до пункту 20-1 персональних даних Реєстру недостовірні відомості щодо притягнення позивача, а лише в рамках чинного законодавства направлено звернення щодо розшуку та доставки. Згідно наданого позивачем доказу у вигляді витягу з Реєстру за допомогою застосунку Резерв+, зазначено на сторінці 1 дата уточнення даних 19.05.2025 року, що підтверджує несвоєчасне уточнення даних в 60 денний термін. Однак позивачем на підтвердження протиправних дій відповідача не надано до суду доказ у вигляді розширеної інформації з Резерву+, де в розділі «правопорушення» було б зазначено про внесення даних про порушення правил військового обліку, однак відповідач не вносив такі дані, тому в цьому розділі відомості відсутні. Таким чином позивачем не було доведено протиправності дій відповідача щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку, тому вимога щодо зобов`язання виключити з реєстру інформацію про порушення правил військового обліку не підлягає задоволенню, так як дані відомості відсутні в реєстрі.
15.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому заперечує проти відзиву ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно із даними застосунку «Резерв+», сформованого 05.06.2025, датою уточнення даних ОСОБА_1 (позивача) є 19.05.2025, який має відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 19).
Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВОБр/4690 від 16.06.2025 року на запит представника позивача повідомлено, що позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оновлення облікових даних. З причини неявки позивача до ТЦК, порушення ним Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відносно нього направлено звернення до територіального органу поліції для адміністративного затримання та доставлення до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як особу що вчинила адміністративне правопорушения. Протоколи/постанови відносно позивача на час надання відповіді не складались. Запропоновано позивачу самостійно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки підставою для видалення відомостей, що містяться у ЄДРПВР щодо порушення правил військового обліку військовозобов`язаного, є особиста явка військовозобов`язаного до ІНФОРМАЦІЯ_4 або доставка військовозобов`язано працівниками поліції.
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції станом на дату виникнення правовідносин).
Згідно з частинами 1, 3 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною 1 статті 34 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 5 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На виконання частини 5 статті 33 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1487, пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон №1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основні завдання Реєстру 1. Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
За приписами частин 8, 9 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних; до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У свою чергу, пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Крім того, до матеріалів справи відповідачем не надано ані копії повістки, якою викликався позивач до ТЦК, ані доказів її направлення на адресу позивача.
За таких обставин, у цьому випадку, не було факту, який можливо було б кваліфікувати як порушення військового обліку, достатнього для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому відповідачем безпідставно внесено ці відомості до реєстру стосовно позивача.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується листом відповідача від 16.06.2025 року, ОСОБА_1 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку. Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, і постанова про адміністративне стягнення не виносилась.
Диспозиція статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність саме за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Відповідно до частини 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Отже складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Резерв+) про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Проте докази притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення за порушення правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відсутні.
Відтак, суд вважає, що внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку без законних на те підстав, а саме, за відсутності факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності, призводить до порушення прав позивача.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що оскільки відсутній факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення військового обліку відносно нього внесені безпідставно.
При цьому, суд не враховує аргументи відповідача вказані у листі, про те, що позивач не з`явився до відповідача для уточнення даних, адже вказане не є тими відомостями, які підлягають внесенню до Реєстру (не є фактом притягнення до адміністративної відповідальності).
Таким чином, оскільки за приписами частин 8, 9 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відновлення порушених прав позивача належить здійснити шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Резерв+) відомості про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
За правилами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн, отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 та відомостей про його розшук.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити відомості з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку відносно ОСОБА_1 та відомостей про його розшук.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев