Справа № 140/10877/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/10877/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ в Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення №84 від 12.09.2025 щодо відмови в переведенні з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VI1, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ; зобов`язання перевести з пенсії призначеної за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 28.08.2009 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі судового рішення. Позивач 05.09.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Волинській області із заявою про переведення його із пенсії, призначеної за Законом України «Про прокуратуру», на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, Посилаючись на те, що до моменту звільнення зі служби 19.08.2011 проходив таку службу у військовій прокуратурі, де військові прокурори являлись військовослужбовцями та перебували на утриманні Міністерства оборони України (де отримували грошове забезпечення та чергові звання, а не в Генеральній прокуратурі, оскільки являлись відрядженими до органів прокуратури та лише в процесуальному плані підпорядковувались вищестоящому військовому прокурору. Інститут військової прокуратури було ліквідовано 11.07.2012.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 12.09.2025 №84 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності.

Вважаючи дії відповідача-2, щодо відмови в переведенні з пенсії, призначеної за Законом України «Про прокуратуру» на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ протиправними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов представник відповідача-1 позовні вимоги не визнала та у задоволенні позову просила відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказала, що органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу. А тому, реалізація позивачем права на призначення пенсії повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, і у Законі №2262 і у Порядку №3- 1.

Відповідач-2 ГУ ПФУ у Львівській області відзиву на позовну заяву до суду не подав.

У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 з 28.08.2009 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років за його заявою на підставі Закону України «Про прокуратуру».

05.09.2025 звернувся до ГУ ПФУ в Волинській області із заявою про переведення його із пенсії призначеної за Законом України «Про прокуратуру», на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ., долучивши до неї копії наказу про звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу частини, довідку № 270 від 21.11.2022, видану Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону про розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій позивач проходив військову службу, також довідку МСЕК №0942510 в якій ОСОБА_1 було встановлено довічно третю групу інвалідності пов`язаною з виконанням обов`язку військової служби.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 12.09.2025 №84 за екстериторіальністю позивачу відмовлено в переході на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача-2 в переведенні на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та Інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-1V).

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1058-1V законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1, 2 ст.10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ. Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі -Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до ст.7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Статтями 18, 19 Закону №2262-XII визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Пунктом а ст.20 Закону №2262-ХІІ визначено поняття особи з інвалідністю внаслідок війни, а саме при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно п.а ст.21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку №3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку)), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3 до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5 до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6 до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.

При переведенні з одного виду пенсії на інший особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати).

Статтею 43 Закону №2262-ХП передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.18 ст.43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про переведення з пенсії за Законом України Про прокуратуру на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII.

При цьому, до заяви долучив копії наказів про звільнення з військової служби та виключення із списків особового складу частини, а також довідку Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022 про розмір мого грошового забезпечення за прирівняною посадою, на якій проходив військову службу позивач, також довідку МСЕК №0942510 в якій ОСОБА_1 було встановлено довічно третю групу інвалідності пов`язаною з виконанням обов`язку військово службовця.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням від 12.09.2025 №84 відмовило позивачу у переведенні з одного виду пенсії на інший. Відмовляючи у переході з пенсії за вислугу років за Законом України Про прокуратуру на пенсію по інвалідності на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII, відповідач мотивував свою відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший вимогами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262- XII „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 3-1, де перехід з одного на інший вид пенсії передбачено шляхом направлення подань уповноваженим підрозділами міністерств та відомств до органів пенсійного фонду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідачем-1 не заперечується право позивача на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, про що безпосередньо вказано у відзиві на позовну заяву.

При цьому, право позивача на отримання даного виду пенсії підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Верховний суд у постанові від 25.05.2023 в справі №580/3805/22 аналізуючи питання коли особа має право одночасно на різні види пенсії за вибором особи, в пунктах 25, 26 зазначив, що призначається один із видів пенсії за вибором особи, а кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, в не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує практики другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Тобто, право ОСОБА_1 на отримання пенсії по інвалідності згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII є безспірним.

Також, суд звертає увагу на те, що при розгляді заяви позивача від 05.09.2025 ГУ ПФУ у Львівській області, як підставу для відмови у переході з одного виду пенсії на інший на недотримання позивачем Порядку звернення за призначенням пенсії, що свідчить про не обгрунтованість та протиправність дій ГУ ПФУ у Львівській області.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, чинним законодавством, передбачено, що за власним бажанням особа може змінити вид пенсії.

Посилання представника відповідача-1 на необхідність позивачу звертатися до органів для ініціювання подання про перехід з виду на вид пенсії за Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262- XII „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за № 3-1 суд до уваги не приймає, оскільки станом на час звільнення зі служби та виданням Міністерством оборони наказу №857 від 19.08.2011 про звільнення ОСОБА_1 як військового прокурора в запас, у позивача було наявним право вибору виду пенсії при звільненні з військової служби у запас за станом здоров`я через третю групу інвалідності за вимогами Закону України №2262 від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чи на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, за яким і відбулась призначення пенсії. Крім того з часу ліквідації військових прокуратур як інституту (11.07.2012) та припинення в таких працівників прокуратури статусу військовослужбовців, які до цієї дати перебували на утриманні Міністерства оборони України, та переходу функцій до Генеральної прокуратури та її військових прокуратур , де працівники вже не мали статусу військовослужбовців, право на ініціювання новими органами спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу генерального прокурора подань передбачених вимогами Порядку№3-1 непередбачено.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем ГУ ПФУ у Львівській області протиправно відмовлено ОСОБА_1 в переведенні з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, а відтак спірне рішення є протиправним.

Враховуючи викладене, суд з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області 12.09.2025 №84 про відмову у переведенні на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки, позивач звернувся із заявою про переведення її на інший вид пенсії 05.09.2025, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.

Крім того, оскільки розгляд заяви позивача здійснювало ГУ ПФУ у Львівській області, відтак саме ГУ ПФУ у Львівській області слід зобов`язати перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII, відтак в цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо позовної вимоги про переведення з одного виду пенсії на інший із застосуванням розміру грошового забезпечення за поданою довідкою №270 від 21.11.2022 де розрахований пенсійним органом розмір пенсії буде перевищувати десять прожиткових мінімумів, за пунктом а статті 20 Закону України 2262-XII, (розмір пенсії розраховується від 60% відповідних сум грошового забезпечення), що за вище вказаною становить 60% від 114 385 гривень.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", Про прокуратуру", Про статус народного депутата України", Про Національний банк України", Про Кабінет Міністрів України", Про дипломатичну службу", Про службу в органах місцевого самоврядування", Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Про наукову і науково-технічну діяльність", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Про пенсійне забезпечення", Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII(в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону №2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів дійшла висновку, що вони суперечать одна одній.

У цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішень Конституційного Суду України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19,від 27.01.2022 у справі №240/7087/20, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21.

Згодом відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині 7 статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, внесені Законом №1774-VІІІ до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17 та від 21.12.2021 №120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі №569/2950/17, від 08 листопада 2022 року у справі №580/6636/21, від 06 березня 2023 року у справі № 1340/6235/18.

Відтак за наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, при прийнятті рішення про призначення до виплати пенсії відповідачем-2 за нормами закону №2262-XII на виконання цього рішення суду, обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами не може бути застосовано ГУ ПФУ у Львівській області.

Аналогічна позиція щодо необхідності зобов`язання відповідача перевести бувшого військового прокурора з пенсії по Закону України «Про прокуратуру», на пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням відповідної довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 в справі №200/5038/24.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області 12.09.2025 №84 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області з 05.09.2025 перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати в цій частині розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 12.09.2025 №84 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області з 05.09.2025 перевести ОСОБА_1 з пенсії, призначеної за вислугу років на підставі Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII, на пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХII, яку обчислити з розміру грошового забезпечення, зазначеного у Довідці Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону № 270 від 21.11.2022.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 6; ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ).

Суддя С.Ф. Костюкевич