Справа № 340/4823/25
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4823/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у припиненні виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених рішенням Управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області про призначення державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам та постанови №690 від 20.06.2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10.08.2015 року та перераховування державної соціальної допомоги на утримання дитини-інваліда з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 13.01.2025 року про припинення виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених рішенням Управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області про призначення державної соціальної допомоги відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам та постанови № 690 від 20.06.2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 10.08.2015 року та призначити державну соціальну допомогу на утримання дитини-інваліда з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його законному представнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" від 16.11.2000 року № 2109-ІП, Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 року № 79.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Під час спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю з дитинства І групи підгрупи А, інвалідність встановлена на період з 15.11.2013 року по 29.06.2031 рік. Відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам законний представник дитини-інваліда має право на призначення державної соціальної допомоги. Позивачкою та ОСОБА_2 було прийнято рішення, що із заявою про призначення допомоги до Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому звернеться ОСОБА_2 , оскільки на той час він не був працевлаштований. Отже, ОСОБА_2 19.06.2015 року звернувся із письмовою заявою до Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому про призначення соціальної допомоги на утримання сина особи з інвалідністю з дитинства ОСОБА_3 . Управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому 10.08.2015 року прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання ОСОБА_3 . Вказує, що державну соціальну допомогу по теперішній час отримує ОСОБА_2 , проте рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано. Зазначає, що з березня 2024 року ОСОБА_2 проживає окремо від позивачки та спільного сина ОСОБА_4 , у ОСОБА_2 своє особисте життя, спільне господарство з ОСОБА_2 позивачка не веде. Після розлучення з ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 залишився проживати з позивачкою. Вказує, що ОСОБА_2 рідко спілкується зі своїм сином ОСОБА_4 і взагалі не приймає участі в його утриманні. Державну соціальну допомогу, яку ОСОБА_2 отримує від держави на утримання сина ОСОБА_4 надає позивачці лише через тривалий час після отримання такої допомоги і лише після неодноразових звернень до ОСОБА_2 надати отримані ним кошти, що супроводжується сварками. Аліменти на утримання сина ОСОБА_4 від ОСОБА_2 позивачка не отримує. Зазначає, що звернулась із письмовою заявою до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Знам`янської міської ради про припинення виплати допомоги, пов`язаної з доглядом за дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та перераховувати в подальшому кошти соціальної допомоги на дитину-інваліда на її рахунок. Листом від 20.05.2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що за заявою від 19.06.2015 року соціальну допомогу призначено батькові дитини, ОСОБА_2 . Рішення діюче терміном з 19.06.2015 року по 29.06.2031 рік. Одночасне призначення і виплата державної соціальної допомоги на одну і ту саму дитину з інвалідністю різним заявникам не передбачено чинним законодавством. Не погоджуюсь з відмовою Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Знам`янської міської ради про припинення виплати допомоги, пов`язаної з доглядом за дитиною з інвалідністю з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 21.07.2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою залучено до участі у справі третю особу. (а.с.38-39).

Представником відповідача подано до суду відзив, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.45-46), та зазначає, що на час розгляду даної справи, в частині призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, відповідно до пункту 5 постанови КМУ від 11 червня 2025 року №695 Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України (зі змінами) та пункту 3 Порядку №79, починаючи з 01.07.2025 року, призначення та виплата державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, надбавки на догляд за дітьми з інвалідністю віком до 18 років проводиться органами Пенсійного фонду України. Відповідно до ч.2 Порядку, у цьому Порядку під законними представниками дітей з інвалідністю треба розуміти батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновителів, опікунів, піклувальників. Рішення про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю підгрупи А, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є діючим, державна соціальна допомога призначена з 19.06.2015 року по 29.06.2031 рік. Батько дитини, ОСОБА_2 , який є отримувачем державної виплати на дитину з інвалідністю, не надав заяву щодо припинення нарахування державної соціальної допомоги у зв`язку з переоформленням на іншу особу. Діючим законодавством України з цього питання не передбачено чіткого переліку припинення вищезазначеної допомоги. Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначена невірна інформація про нібито не спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_4 та не прийняття його участі в його утриманні. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 20 лютого 2025 року №37 Про участь батька у вихованні малолітньої дитини надана можливість батькові, ОСОБА_2 , спілкуватися з сином, 2-3 дні на тиждень з 8-00 до 18-00 години у вільний від роботи час за попередньою домовленістю з матір`ю. Станом на лютий 2025 року в констатуючій частині рішення зазначено, що зі слів ОСОБА_2 стало відомо, що з колишньою дружиною ОСОБА_1 була домовленість щодо часів спілкування з сином, але через постійні відрядження батька та зміни графіка роботи він не може дотримуватися усної домовленості. Тому виникла необхідність визначити часи спілкування з дитиною, а саме бачити сина 2-3 дні на тиждень з 8-00 до 18-00 години у вільний від роботи час за попередньою домовленістю з матір`ю малолітньої дитини.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив у якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та відхилити доводи викладені у відзиві (а.с.53-58).

Представником третьої особи ОСОБА_2 надано до суду пояснення у яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що після народження сина за домовленістю між батьками ОСОБА_2 був визначений, як отримувач державної соціальної допомоги сину - дитині з інвалідністю, яка була призначена у 2015 році. Під час спільного проживання позивача та третьої особи не виникало спорів стосовно зміни отримувача вказаної допомоги. З березня 2024 року позивач та третя особа стали проживати окремо. Проте, ОСОБА_2 продовжує приймати активну участь у вихованні та утриманні сина від шлюбу з позивачем дитини з інвалідністю з дитинства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через відсутність згоди позивача на зустрічі із сином ОСОБА_2 змушений був звернутись до органу опіки та піклування щодо встановлення порядку участі у вихованні малолітньої дитини. Рішенням виконкому Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 20.02.2025 №37 був визначений час для спілкування ОСОБА_2 з сином. ОСОБА_2 регулярно, не рідше одного разу на тиждень зустрічається із сином та забирає його до себе на день, а інколи і на кілька днів, та проводить з ним дозвілля, як вдома, так і у місцях відпочинку на природі. ОСОБА_2 двічі на рік особисто забезпечує проходження сином медичних оглядів у медичних закладах м. Знам`янка та м. Кропивницький, а саме особисто привозить сина на транспортному засобі до медичних закладів та особисто супроводжує його на оглядах лікарів та здачі аналізів. До травня 2025 року ОСОБА_2 особисто надавав позивачу гроші на утримання сина та отриману соціальну допомогу готівкою. Проте через певну неприязнь до нього позивача з метою отримання підтвердження фактів, що він дійсно перераховує кошти позивачу, з травня 2025 року ОСОБА_2 став перераховувати кошти на картку позивача із зазначенням призначення платежу. Крім того, ОСОБА_2 регулярно отримує спеціальне дитяче харчування та передає його позивачу. Щодо отримання допомоги саме ОСОБА_2 , а не позивачем зазначає, що з позивачем проживає також її повнолітній син від попереднього шлюбу, який мав проблеми із здоров`ям та поведінкою, пов`язані із вживанням наркотичних засобів. Факт проживання на даний час спільно з позивачем її старшого сина підтверджується довідкою, доданою до позову. Під час спільного проживання із позивачем ОСОБА_2 був свідком непоодиноких випадків крадіжки старшим сином позивача у членів сім`ї грошей, речей, у тому числі банківських карток. Отримання соціальної допомоги на дитину саме ОСОБА_2 значно знижує ризик можливих крадіжок коштів з банківської картки позивача вищевказаною особою. ОСОБА_2 перераховує кошти позивачу тільки коли переконається, що відповідна банківська картка на час перерахування перебуває у володінні позивача, а не її сина. У випадку зміни зазначених особистих обставин позивача ОСОБА_2 надасть довіреність на отримання позивачем державної соціальної допомоги (а.с.65-66).

Дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступні обставини.

27 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. (а.с.11зв.)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 (а.с.13).

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю І групи підгрупи А, інвалідність встановлена на період з 15.11.2013 року по 29.06.2031 рік, що підтверджується медичним висновком №87 (а.с.16).

Відповідно до рішення про призначення допомоги інвалідам від 10.08.2015 року, ОСОБА_7 є отримувачем допомоги на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державна соціальна допомога призначена з 19.06.2015 року по 29.06.2031 рік (а.с.25).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.12.2022 року по справі №389/2562/22, яке набрало законної сили 24.01.2023 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.15).

Позивач звернулась із заявою від 13.01.2025 року до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Знам`янської міської ради щодо припинення виплати допомоги, пов`язаної з доглядом за дитиною з інвалідністю та соціальної допомоги, перерахування коштів соціальної допомоги на її рахунок (а.с.22).

Листом від 20.05.2025 року Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області повідомило, що відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою КМУ від 03 лютого 2021 року №79 (зі змінами), державна допомога на дітей з інвалідністю віком до 18 років призначається законному представнику дитини незалежно від того, чиї дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) матері, батька, опікуна, піклувальника) зазначені у медичному висновку про дитину з інвалідністю, виданому лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. Діти з інвалідністю віком від 16 до 18 років можуть бути отримувачами державної соціальної допомоги на себе, якщо вони набули повної цивільної дієздатності. Призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюється органами соціального захисту населення за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням державної соціальної допомоги. За заявою від 19 червня 2015 року вищезазначену державну виплату призначено батькові дитини, ОСОБА_2 . Рішення діюче терміном з 19.06.2015 року по 29.06.2031 рік. Виходячи із вищевикладеного, одночасне призначення і виплата державної соціальної допомоги на одну і ту саму дитину з інвалідністю різним заявникам не передбачено чинним законодавством (а.с.23).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо неприпинення виплати допомоги ОСОБА_2 та перерахування такої допомоги позивачці, остання звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначає Закон України "Про соціальні послуги" від 17.01.2019 №2671-VIII (далі - Закон №2671-VIII).

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 Закону №2671-VIII соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 ч.6 ст.13 Закон №2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи; дітьми з інвалідністю.

Закон України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю від 16.11.2000 №2109-ІІІ (далі - Закон №2109-ІІІ) відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.

Статтею 1 Закону №2109-ІІІ визначено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Відповідно до статті 2 Закону №2109-ІІІ державна соціальна допомога призначається у таких розмірах, зокрема, на дітей з інвалідністю віком до 18 років - 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 3 частин третьої четвертої статті 3 Закону №2109-ІІІ передбачено, що надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А встановлюється в розмірі: на дитину з інвалідністю підгрупи А віком до 6 років - 200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років; на дитину з інвалідністю підгрупи А віком від 6 до 18 років - 200 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Надбавка на догляд за іншою дитиною з інвалідністю встановлюється в розмірі: на дитину з інвалідністю віком до 6 років - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років; на дитину з інвалідністю віком від 6 до 18 років - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Згідно із статтею 4 Закону №2109-ІІІ державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності.

На дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку.

Умови призначення і виплати, перелік документів, необхідних для призначення, зокрема: державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства або дітям з інвалідністю віком до 18 років (далі - державна соціальна допомога); надбавок на догляд за особами з інвалідністю з дитинства або дітьми з інвалідністю віком до 18 років (далі - надбавка на догляд), визначає Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю дитинства та дітям з інвалідністю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 №79 Деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок №79).

Відповідно до п.3 Порядку №79 призначення і виплата державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Пунктом 5 Порядку № 79 передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства та діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю віком до 18 років), які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, призначається державна соціальна допомога відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю або пенсія, або державна соціальна допомога згідно із Законом України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. При цьому, якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю) і на державну соціальну допомогу відповідно до Закону України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, такі виплати призначаються одночасно.

До державної соціальної допомоги призначається також надбавка на догляд: особам з інвалідністю з дитинства I групи; одиноким особам з інвалідністю з дитинства II і III груп, які за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного стороннього догляду; за дітьми з інвалідністю віком до 18 років.

Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновлювачів, опікуну, піклувальнику, які не працюють, не навчаються в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (крім заочної форми здобуття освіти), не проходять військову службу, не займають виборну посаду і фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років.

Одному із законних представників дитини з інвалідністю надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А, а також одинокій матері (одинокому батьку) надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається незалежно від факту роботи, навчання, служби.

Пунктом 9 Порядку №79 встановлено, що державна соціальна допомога (в тому числі надбавка на догляд) призначається з дня звернення за їх призначенням, якщо протягом трьох місяців подано всі необхідні документи. Якщо до заяви подано документи не в повному обсязі, орган соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняття відповідних документів із зазначенням дати їх прийняття, а також про документи, які у тримісячний строк необхідно подати (повідомлення видається/надсилається йому у паперовій або електронній формі (за наявності електронної адреси).

Днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги (в тому числі з надбавкою на догляд) вважається день прийняття заяви з документами.

Якщо заява з документами надсилається засобами поштового зв`язку, то днем звернення за державною соціальною допомогою (у тому числі надбавкою на догляд) вважається дата, зазначена на відбитку календарного штемпеля. Заява розглядається не пізніше ніж через 10 днів після її надходження з документами.

Пунктом 10 Порядку №79 визначено розмір державної соціальної допомоги, який призначається відповідно до прожиткового мінімуму, що визначається згідно із законом.

Відповідно до п.11 Порядку №79 на дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку про дитину з інвалідністю, який видається відповідно до Порядку видачі медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років, затвердженого МОЗ, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку включно.

На дітей з інвалідністю віком до 18 років державна соціальна допомога призначається законному представнику дитини незалежно від того, чиї дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) матері, батька, опікуна, піклувальника) зазначені у медичному висновку про дитину з інвалідністю, виданому лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я. Діти з інвалідністю віком від 16 до 18 років можуть бути отримувачами державної соціальної допомоги на себе, якщо вони набули повної цивільної дієздатності. Повна цивільна дієздатність надається особам відповідно до Цивільного кодексу України.

Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається на строк призначення державної соціальної допомоги.

Відповідно до пункту 17 Порядку №79 державна соціальна допомога виплачується за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або законного представника, якому призначено допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років, через виплатні об`єкти поштового зв`язку АТ Укрпошта або шляхом перерахування коштів на особовий рахунок отримувача, відкритий в установі уповноваженого банку.

Державна соціальна допомога може виплачуватися за довіреністю відповідно до вимог Цивільного кодексу України щодо її оформлення і строку.

Отже виплата державної соціальної допомоги здійснюється за місцем проживання особи з інвалідністю з дитинства або законного представника, якому призначено допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років.

У даному випадку третій особі ОСОБА_2 призначено виплату допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, яка може ним отримуватися за місцем його проживання.

При цьому, пунктом 18 Порядку №79 визначено, що виплата державної соціальної допомоги продовжується у разі зміни отримувачем місця проживання.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є отримувачем державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю - ОСОБА_3 . Рішення про призначення державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю підгрупи А, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є діючим, не скасованим, державна соціальна допомога призначена з 19.06.2015 року по 29.06.2031 рік.

Батько дитини, ОСОБА_2 , який є отримувачем державної виплати на дитину з інвалідністю, не подавав заяву щодо припинення нарахування державної соціальної допомоги у зв`язку з переоформленням на іншу особу.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 приймає безпосередню участь у житті та вихованні ОСОБА_3 , на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію рішення Виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №37 від 20.02.2025 року "Про участь батька у вихованні малолітньої дитини" (а.с.61).

Також, з дублікатів банківських чеків судом встановлено, що ОСОБА_2 перераховує на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на утримання ОСОБА_3 . Так, у травні 2025 року було перераховано 11050,00 грн., у червні 2025 року 13550,00 грн., у липні 2025 року 11976,00 грн., у серпні 2025 року 13050,00 грн (а.с.69).

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про відсутність протиправної бездіяльності Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області щодо відмови ОСОБА_1 у припиненні виплат ОСОБА_2 на дитину з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначених рішенням Управлінням соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області про призначення державної соціальної допомоги, оскільки відсутні підстави для припинення таких виплат.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б свідчили про бездіяльність відповідача, а тому з огляду на наведені вище норми та обставини справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на положення ст.139 КАС України у разі відмови в задоволенні позовних вимог, сплачений судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Знам`янського міськвиконкому Кіровоградської області (27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. Михайла Грушевського, 17, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА