Справа № 300/7576/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2025 р. справа № 300/7576/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Думич Оксана Іванівна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Думич Оксана Іванівна, звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що згідно з поданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 2 місяці 15 днів, а страховий стаж особи для визначення права на пенсію за віком з урахуванням пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 29 років 6 місяців 18 днів. Як наслідок, страховий стаж позивача є недостатнім, тому правомірно відмовлено в призначенні йому пенсії за віком. До страхового стажу позивача не зараховано: період ведення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків; період роботи в колгоспі ім. Б.Хмельницького з квітня 1985 по листопад 1988 відповідно до архівної довідки від 28.05.2024 №47-08/01-12 про трудовий стаж, оновленої архівної довідки від 26.06.2025 №47-08/01-12 про трудовий стаж та акту перевірки, оскільки відсутній запис в трудовій книжці ОСОБА_1 , а в додаткових документах не зазначено по батькові позивача, також відсутні відомості про дату народження, займану посаду, перебування у відпустках. Як наслідок, просив суд у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Згідно з ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 09.01.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.57-58).
Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням від 03.07.2025 №79 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У даному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі ім. Б.Хмельницького відповідно до архівної довідки від 28.05.2024 №47-08/01-12 про трудовий стаж, оновленої архівної довідки від 26.06.2025 №47-08/01-12 про трудовий стаж та акту перевірки від 25.06.2025 №1900-1003-1/2765, оскільки відсутній запис в трудовій книжці ОСОБА_1 про роботу в колгоспі. Також, в архівних довідках, в первинних документах вказано про відпрацьовані людинодні та заробітну плату ОСОБА_1 (1983, 1985, 1987, 1988 роки) ОСОБА_1 (1986 рік), за 1984, 1989 роки дані відсутні. Відомості про дату народження, займану посаду, відпустки в документах відсутні. Інформації щодо позивача в книгах по нарахуванню заробітної плати архівного фонду №17 «Залужанська сільська рада» (колгосп імені Б. Хмельницького) немає. Як наслідок, неможливо встановити, що саме ОСОБА_1 працював у 1983-1989 роках в колгоспі імені Б. Хмельницького.

У цьому ж рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 25 років 2 місяці 15 днів, а страховий стаж для визначення права на пенсію за віком з урахуванням пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 29 років 6 місяців 18 дні (а.с.36).

Крім цього, на адвокатський запит представника позивача від 22.09.2025 відповідач листом від 25.09.2025 №0900-0202-8/47886 повідомив, що до страхового стажу позивача не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків (а.с.37-38).

Позивач, вважаючи протиправним вищевказане рішення відповідача, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (частина 1 статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону №1058-IV).

При цьому, відповідно до частини 4 статті 24 цього Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Крім того, відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені або зазначені неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Згідно з архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12, яка видана Збаразькою міською радою, у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1983-1989 роки є відомості про нараховану позивачу заробітну плату за такі періоди: вересень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1985 року, з квітня 1986 року по травень 1986 року, за липень 1986 року, з вересня 1986 року по листопад 1986 року, з березня 1987 року по квітень 1987 року, з червня 1987 року по листопад 1987 року, з квітня 1988 року по липень 1988 року, з вересня 1988 року по листопад 1988 року (а.с.121).

Також у вказаній архівній довідці зазначено відомості про кількість виконаних позивачем днів трудової участі у вказані періоди.

Крім наведеного суд приймає до уваги те, що актом перевірки №1900-1003-1/2765 від 25.06.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області підтверджено, що суми заробітної плати, відображені у архівній довідці про трудовий стаж від 28.05.2024 №47-08/01-12, отримувалися позивачем у такі періоди: вересень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1985 року, з квітня 1986 року по травень 1986 року, за липень 1986 року, з вересня 1986 року по листопад 1986 року, з березня 1987 року по квітень 1987 року, з червня 1987 року по листопад 1987 року, з квітня 1988 року по липень 1988 року, з вересня 1988 року по листопад 1988 року (а.с.117-120).

Доводи відповідача про те, що в додаткових документах не зазначено по батькові позивача, відсутні відомості про дату народження, займану посаду, перебування у відпустках суд відхиляє як безпідставні та зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, зокрема за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

На переконання суду, навіть за умови наявності помилки при внесенні записів до архівної довідки, така помилка не може мати наслідком позбавлення особи права зарахування певних періодів до страхового стажу.

Водночас суд зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутній запис про роботу ОСОБА_1 у період з 10.03.1983 по 01.01.1989, натомість архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12 та актом перевірки №1900-1003-1/2765 від 25.06.2025 підтверджено його періоди роботи, зокрема вересень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1985 року, з квітня 1986 року по травень 1986 року, за липень 1986 року, з вересня 1986 року по листопад 1986 року, з березня 1987 року по квітень 1987 року, з червня 1987 року по листопад 1987 року, з квітня 1988 року по липень 1988 року, з вересня 1988 року по листопад 1988 року.

За таких обставин до страхового стажу позивача підлягають зарахуванню періоди роботи згідно з архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12, а саме: вересень 1983 року, з квітня 1985 року по листопад 1985 року, з квітня 1986 року по травень 1986 року, за липень 1986 року, з вересня 1986 року по листопад 1986 року, з березня 1987 року по квітень 1987 року, з червня 1987 року по листопад 1987 року, з квітня 1988 року по липень 1988 року, з вересня 1988 року по листопад 1988 року.

Стосовно зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

За змістом абзацу четвертого пункту 2.1 Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Підтвердженням трудового стажу до 01.01.2004 є наявність доказів сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України або наявність спеціального торгового патенту, свідоцтва про сплату єдиного податку, патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян тощо.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 по справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 12.09.1995 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.31).

При цьому, відповідно до довідки від 22.08.2005 №28819/28-132, позивач взятий на облік платників податків з 21.09.1995 у Державній податковій інспекції м.Івано-Франківськ (а.с.32).

Суд також враховує, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області від 26.09.2025 №13995/6/09-19-24-02 на запит представника позивача від 22.09.2025 повідомило, що згідно з інформаційними базами даних ГУ ДПС України ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в Івано-Франківській області, Івано-Франківська ДПІ) (м.Івано-Франківськ) з 21.09.1995. За даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 24.09.2025 податковий борг у ОСОБА_1 відсутній. Крім цього, повідомило, що ОСОБА_1 перебував на податковому обліку у статусі фізичної особи підприємця, зокрема у період з 21.09.1995 по 31.12.1999 на загальній системі оподаткування (а.с.39).

Водночас, згідно із листом відповідача від 25.09.2025 №0900-0202-8/47886 інформація щодо системи оподаткування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутня, оскільки документи про нарахування страхових внесків/збору на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування та електронні бази даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ по 31.12.2001 не збереглися (а.с.37-38).

При цьому, відповідачем не надано суду жодної інформації про наявність заборгованості позивача за платежами до Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що позивач не має відповідати за незбереження відповідачем документів про нарахування страхових внесків/ збору на загальнообов`язкове державне страхування, а відсутність доказів наявності заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності.

Крім того, суд приймає до уваги те, що у витязі з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться дані про набутий позивачем стаж до 2004 року, зокрема у період ФОП ОСОБА_1 з 21.09.1995 по 31.12.1999 (а.с.43-44).

За таких обставин відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період здійснення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно з архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12 та період здійснення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999.

Інших підстав для незарахування вищевказаних періодів роботи позивача до страхового стажу відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Як наслідок, рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 03.07.2025 №79, яке прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, підлягає до скасування.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону №1058-ІV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Враховуючи те, що судом встановлено протиправність рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.07.2025 №79, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12 і період здійснення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999 та, як наслідок, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 09.01.2025 з урахуванням вказаних періодів.

Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Думич О.І., до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи приписи ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 800 грн. сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.07.2025 №79 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу періоди роботи згідно з архівною довідкою про трудовий стаж від 26.06.2025 №47-08/01-12 та період здійснення підприємницької діяльності з 21.09.1995 по 31.12.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) від 09.01.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні суду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 800 (вісімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.