Справа № 400/336/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/336/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року по справі № 400/3379/22, яке 28 вересня 2021 року набрало законної сили, було, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату різниці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року.

04 листопада 2021 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 400/336/21 задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.08.2021 року у справі № 400/336/21 із: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) здійснити перерахунок та виплату різниці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 19 лютого 2020 р." на "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) суму доплати довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 року по 31.10.2021 року в розмірі 661 579,25 грн. (шістсот шістдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять гривень двадцять п`ять копійок)."

01 серпня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшла заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка мотивована тим, що виконавчий лист у справі не підлягає виконанню Головним управлінням, оскільки рішення не може бути виконано у спосіб, викладений у виконавчому листі від 04.11.2021 року. Отже, фактичне виконання рішення буде здійснюватись органами Казначейства на підставі ухвали суду від 15.07.2025 року про зміну способу виконання рішення у справі № 400/336/21.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа по справі № 400/336/21 таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з прийняттям по справі нового судового рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при вирішенні спірного питання судом першої інстанції не враховано положень частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. На думку апелянта, на підставі ухвали про зміну способу виконання рішення по справі № 400/336/21 виконання відповідного судового рішення буде здійснюватися органами казначейства. Враховуючи, що рішення не може бути виконаним у спосіб, викладений у виконавчому листі, апелянт вважає, що наявні передбачені ч. 2 ст. 374 КАС України підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист виданий з метою забезпечення примусового виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року, тобто не помилково. Відомості про виконання боржником рішення суду до видачі виконавчого листа на примусове його виконання відсутні. А відтак, за висновками суду, відсутні передбачені ч. 2 ст. 374 КАС України обставини, з якими закон пов`язує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 року по справі № 752/2391/17 дійшов висновку, що наведені в статті 374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як слідує зі змісту заяви апелянта про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідач пов`язує необхідність прийняття відповідного рішення з припиненням у нього обов`язку по виконанню виконавчого листа у визначений ним спосіб.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі твердження заявника, оскільки відповідно до положень КАС України виконавчий лист видається виключно на рішення суду. Так, ухвала суду є самостійним виконавчим документом, однак лише у випадках, прямо передбачених КАС України.

Щодо ухвали про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення КАС України такого застереження не містить, а відтак вона не є виконавчим документом та не може бути підставою для видачі окремого виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Таким чином, оригінал виконавчого листа у справі № 400/336/21 є документом, необхідним для перерахування коштів згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відсутні передбачені частиною 2 статті 374 КАС України, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 374 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2025 року про відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко