Справа № 240/7945/25
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/7945/25

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Головне управління) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати до пенсії надбавки на 1-го утриманця згідно пункту 4.3 Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 за період із 22.09.2024 у розмірі 150 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щомісячно разом із пенсією виплачувати надбавку на 1-го утриманця згідно статті 46 Конституції України, як норми прямої дії в сукупності з наведеними рішеннями Конституційного Суду України, з урахуванням положень Закону України про державний бюджет України на відповідний рік, Закону України про прожитковий мінімум, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України про державний бюджет України на відповідний рік за період із 22.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до 17.09.2019 він отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та надбавка на 1 утриманця становила 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статус інваліда війни 2 групи позивач не втратив, а перейшов на інший вид пенсії - відповідно до Закону України "Про прокуратуру" і в даний час він отримує надбавку на 1 утриманця у розмірі 150 грн. Проте, на думку позивача, такі нормативні положення є протиправними оскільки: по-перше, розмір надбавки не відповідає визначеному розміру прожиткового мінімуму для дітей - 3196 грн.; по-друге, є дискримінаційними, оскільки встановлює набагато менший розмір надбавки для пенсіонерів за Законом України "Про прокуратуру" та дискредитує його як інваліда війни 2 групи та його 16-річного сина, оскільки поставила їх в нерівні умови та права перед тими особами, які мають такі ж статуси.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 17.09.2019 по 21.09.2024 включно.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача 04.11.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог та зазначає, що доводи позивача ґрунтуються лише на суб`єктивній оцінці обставин, а наявність ознак дискримінації не підтверджується жодними доказами. Позивачу як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дитину до 18 років, виплачується надбавка 150 грн., тобто у розмірі, встановленому п.п. 3 п. 4 Постановою № 654, яка у встановленому законом порядку протиправними не визнавалась. Таким чином, Головне управління, виплачуючи надбавку на утримання дитини в розмірі 150 грн., діє у відповідності з Постановою № 654. Наголошує, що позивач у позовній заяві не заявляє позовних вимог до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною Постанову № 654 чи її окремих положень, а тому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю.

У подальшому, 19.11.2025 від відповідача надійшов уточнений відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_1 з 25.02.2005 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Згідно з поданою заявою від 13.03.2006 заявнику з 01.03.2006 встановлено надбавку, як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років в сумі 19,91 грн.

На підставі поданої заяви позивача з 17.09.2019 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262). Пенсія з 17.09.2019 виплачувалась в максимальному розмірі, визначеному частиною 7 статті 43 Закону № 2262, у тому числі виплачувалась надбавка як пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатних членів сімі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбачена п. а ч. 1 статті 16 Закону №2262 в сумі 782,00 грн. (1564,00 грн. х 50%).

Згідно з поданою заявою позивача з 04.01.2021 переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" та встановлено надбавку як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років, відповідно до п. 4.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654 (далі - Постанова № 654) в сумі 150,00 грн.

Відповідач наголошує, що розмір надбавки до пенсії залежить від виду пенсії та підстав її отримання; надбавка до пенсії непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні дітей до 18 років, передбачена Постановою № 654, не є самостійною соціальною виплатою, а відтак вимога позивача про її виплату в розмірі 3196,00 грн. є безпідставною. Також зазначає, що, звертаючись до Головного управління з заявами про перехід з одного виду пенсії на інший позивач, будучи обізнаним в правовому регулюванні пенсійного забезпечення, усвідомлював та передбачав розмір надбавки до пенсії, який отримуватиме в подальшому. Таким чином, Головне управління, виплачуючи позивачу надбавку на утримання дитини в розмірі 150 грн., діє у відповідності з Постановою № 654, а тому просить відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю і безпідставністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і до 17.09.2019 отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У подальшому позивача переведено на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.10.2024 позивачу стало відомо, що надбавка за 1-го утриманця йому виплачується у розмірі 150 гривень на підставі пункту 4.3 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - Постанова № 654).

Вважаючи протиправною та дискримінаційною таку бездіяльність відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Згідно положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсія прокурорам за вислугу років призначається за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VІІ, а також відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Згідно частини 7 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" до пенсії за вислугу років, призначеної згідно з цією статтею, встановлюються надбавки на утримання непрацездатних членів сім`ї та на догляд за одиноким пенсіонером у розмірах і за умов, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 4.3 Постанови № 654 з 1 вересня 2008 року непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, надбавка до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, передбачена Законами України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплачується у розмірі 150 гривень на кожну дитину.

Основним доводом позивача є те, що вказане положення цієї постанови в частині цифри і слова "150 грн." не підлягають застосуванню під час вирішення цієї справи як такі, що суперечать Конституції України, оскільки не відповідають прожитковому мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (на даний час - 3196 грн.).

Проте суд, дослідивши зміст Постанови № 654 та законодавство, яке регулює пенсійне забезпечення, встановив, що Уряд не запроваджував різні підходи чи різні розміри надбавок для різних категорій пенсіонерів. Пунктом 4.3 Постанови № 654 встановлено єдиний розмір надбавки для всіх непрацюючих пенсіонерів, які мають на утриманні дітей до 18 років, у фіксованому розмірі 150 гривень на кожну дитину, незалежно від виду пенсії.

Суд наголошує, що розмір зазначеної надбавки у всіх редакціях, починаючи з 2008 року, становив 150 грн, і Кабінет Міністрів України впродовж дії спірної Постанови не встановлював різні підходи для визначення надбавки для різної категорії осіб.

Цим пояснюється те, що пенсійний орган, розраховуючи пенсію за Законом України "Про прокуратуру", застосував розмір надбавки, що передбачений Постановою № 654 - 150 грн, оскільки жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено іншого розміру такої надбавки.

Доказів того, що до 17.09.2019 позивачу нараховувалася і виплачувалася надбавка на 1-го утриманця згідно постанови №654 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб суду не надано.

Крім того, в позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача щомісячно разом із пенсією виплачувати йому надбавку на 1-го утриманця згідно статті 46 Конституції України як норми прямої дії з урахуванням положень Закону України про державний бюджет України на відповідний рік, Закону України "Про прожитковий мінімум" у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України про державний бюджет України на відповідний рік .

На підтвердження своєї позиції посилається на практику Верховного суду від 11 квітня 2024 року у справі №500/429/23. Суд наголошує, що вказаний висновок Верховного Суду не стосується фактичних обставин у даній справі, оскільки у справі №500/429/23 предметом розгляду був розмір соціальної допомоги на дитину з інвалідністю та розмір надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю відповідно до Закону України "Про соціальні послуги" від 17.01.2019 №2671-VIII (далі - Закон №2671-VIII), у яких вказана соціальна допомога була основним джерелом існування.

В даному випадку питання не стосується соціальної допомоги на догляд за дитиною з інвалідністю, яка є єдиним джерелом існування, а надбавки на одного утриманця, яка виплачується пенсіонерам до пенсії за віком, по інвалідності та за вислугу років, які мають на своєму утриманні дітей до 18 років, розмір надбавки до пенсії залежить від виду пенсії та підстав її отримання і вказана надбавка не є основним джерелом існування позивача та його неповнолітнього сина.

Суд наголошує, що згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Водночас суд звертає увагу, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Тобто, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється виключно за бажанням пенсіонера, що виражається у поданні відповідної заяви до органів пенсійного фонду.

При цьому, ризики зменшення розміру пенсійних виплат під час переходу з одного виду пенсії на інший цілком покладаються на самого пенсіонера.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача про те, що переведення на інший вид пенсії відбувалося за заявами позивача та про те, що перш ніж подавати відповідну заяву позивач не був позбавлений права проконсультуватись в органах пенсійного фонду чи не призведе такий перехід з одного виду пенсії на іншій до зменшення певних складових пенсійних виплат.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Головне управління, виплачуючи позивачу надбавку на утримання дитини, яка не досягла 18-річного віку, у розмірі 150 грн. щомісячно, діє у відповідності до норм чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову шляхом зобов`язання Головне управління щомісячно разом із пенсією виплачувати позивачу надбавку на 1-го утриманця згідно статті 46 Конституції України, як норми прямої дії в сукупності з наведеними рішеннями Конституційного Суду України, з урахуванням положень Закону України про державний бюджет України на відповідний рік, Закону України про прожитковий мінімум, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України про державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно, задоволенню не підлягають і похідні вимоги, які стосуються виконання рішення: допустити рішення до негайного виконання та про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Також суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про звернення до Верховного Суду для вирішення питання про внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що позивач не позбавлений права самостійно звернутися до Конституційного Суду України шляхом подання конституційної скарги відповідно до статті 151-1 Конституції України. Таке звернення можливе, якщо особа вважає застосований в остаточному судовому рішенні в її справі закон України таким, що суперечить Конституції України.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

20.11.25