Справа № 278/819/25
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/819/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Рябенька Т.С.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

19 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Моніча Б.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року (ухвалене в селищі Пулини) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 20 січня 2025 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання довідки про надання йому відстрочки, де на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2024 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання було надіслано повістку № 1257907 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої йому належало з`явитися 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення поштового відправлення та відповідно до трекінгу Укрпошти про стан відстеження, де зазначено: "відсутність адресата за вказаною адресою 27.11.2024". Оскільки ОСОБА_1 належним чином оповіщений, проте у визначений час по повістці не з`явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв, тому встановленим порядком було направлено звернення до органу національної поліції про розшук і доставку його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення 05.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 6/27 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов"язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про оборону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМ України № 1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в

Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по даний час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації.

З огляду на викладене, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

У частині 3 ст. 210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч. 1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

З матеріалів справи та з витребуваної з ІНФОРМАЦІЯ_2 копії справи № 6/27 про адміністративне правопорушення, що 20 січня 2025 року офіцером відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол № 6/27 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_4 , згідно якого 20.01.2025 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних. Встановлено, що ОСОБА_5 21.11.2024 було надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання повістку № 1257907 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, відповідно до якої йому належало з`явитися 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_4 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому відділенні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення та трекінгу Укрпошти про статус відстеження, де зазначено про "відсутність адресата за вказаною адресою 27.11.2024". Отже, громадянин ОСОБА_6 під час дії особливого періоду, маючи обов"язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги абзацу другого частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", пунктів 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України від 16.05.2024 № 560, не з"явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 у строк, визначений у повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки, окрім того, в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, своїм умисним діянням (бездіяльністю) ОСОБА_6 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 57 від 09.03.2022, підполковника ОСОБА_2 з 09 березня 2022 року призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

18.11.2024 на ім"я ОСОБА_4 сформовано повістку № 1257907 про необхідність з"явитися за адресою: АДРЕСА_1 01.12.2025 о 14.00 год для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дана повістка була надіслана засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 .

05 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 6/27 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_4 , згідно якої останньому 21.11.2024 було надіслано засобами поштового зв"язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання повістку № 1257907 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало з"явитися 01.12.2024 за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов"язаного ОСОБА_4 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому відділенні відмітки "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідкою про причини повернення поштового відправлення та відповідно до трекінгу Укрпошти про статус відстеження, де зазначено про "відсутність адресата за вказаною адресою 27.11.2024". Оскільки ОСОБА_6 належним чином оповіщений, однак у визначений час по повістці не з"явився, про наявність поважних причин неявки не повідомляв, тому встановленим порядком було направлено звернення до органів Національної поліції про розшук і доставку до ІНФОРМАЦІЯ_6 . В матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_4 , де він вказав, що не з"явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв"язку з тим, що постійно знаходився на роботі та за місцем реєстрації не з"являвся. Громадянин ОСОБА_6 на розгляд справи прибув у визначений час. Розгляд справи проведено у його присутності. На момент складання постанови ОСОБА_6 не оспорив допущене порушення шляхом надання підтверджуючих документів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення. Даною постановою на ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено штраф у сумі 17 000 грн.

Відповідно до копії витягу із застосунку Резерв+ від 05.02.2025 військовозобов"язаний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 . Має відстрочку від призову на військову службу до 09.05.2025 згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону "України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . Згідно копії повістки № 1257907 від 18.11.2025 ОСОБА_5 належить з"явитися за адресою: АДРЕСА_1 01.12.2024 о 14.00 год для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказану повістку 21.11.2024 надіслано на адресу ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 , що підтверджується копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ "УКРПОШТА".

Згідно копії довідки про причини повернення та копії трекінгу відстеження поштових відправлень АТ "УКРПОШТА" "27.11.2024 відправлення повернено відправнику: відсутність адресата за вказаною адресою".

З викладеного вбачається, що на момент направлення 21.11.2024 повістки ОСОБА_5 останній згідно копії витягу із застосунку Резерв+ був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за якою і була надіслана повістка. Іншої адреси свого місця реєстрації чи фактичного проживання позивач не повідомляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв"язку, затверджених постановою КМ України № 270 від 05.03.2009 рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про неналежне вручення відповідної повістки та причини її неотримання, оскільки згідно вимог чинного законодавства належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, оскільки її було направлено ОСОБА_5 на актуальну на той час адресу реєстрації місця проживання.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що останнього не було повідомлено про відправлення на його адресу повістки про виклик рекомендованим листом за наявним номером телефону, оскільки про надходження реєстрованого поштового відправлення або копії вкладення до абонентської поштової скриньки, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку не передбачено обов`язкове повідомлення за номером телефону про надходження поштового відправлення.

В своєму письмовому поясненні від 20.01.2025 на ім"я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 пояснив, що не з"явився за повісткою в зв"язку з тим, що постійно знаходився на роботі і за місцем реєстрації не з"являвся.

Згідно копії розписки ОСОБА_4 останній 27.01.2025 отримав повістку про виклик на розгляд справи на 14 год 00 хв 05.02.2025 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до копії довідки квартирно-облікового відділу м. Житомир Міністерства оборони України № 50 від 24.01.2025 працівник Збройних Сил України ОСОБА_6 , 1981 р.н. працює з 01.11.2024 (наказ № 247 від 30.10.2024) по теперішній час в квартирно-експлуатаційному відділі міста Житомир, який є органом управління та входить до структури Сил логістики Збройних Сил України. Відповідно до адзацу 21 ч. 1 ст. 23 Закону України "про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (із змінами) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та мають право на відстрочку військовозобов"язані працівники органів управління Збройних Сил України.

Даючи оцінку доводам апелянта про те, що оскаржувану постанову винесено без участі позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з копії витягу з журналу відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.02.2025 ОСОБА_6 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебував з 14 год 47 хв до 15 год 30 хв, тобто розгляд справи проведено у його присутності.

Факт ознайомлення ОСОБА_4 зі змістом ст. 63 Конституції України, а також правами та обов"язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, підтверджується копією його письмового пояснення від 20.01.2025.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також суд звертає увагу, що наявність або відсутність оформленої відстрочки від призову під час мобілізації не є підставою щодо неприбуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пулинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена..

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Моніч Б.С. Біла Л.М.