Справа № 280/9556/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

20 листопада 2025 рокуСправа № 280/9556/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративним суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмаркет Регіон про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмаркет Регіон (вул. Незалежної України, 41, м. Запоріжжя, 69037, код ) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105, код ), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району (вул. Сагайдачного Петра, 1-А, м. Запоріжжя, 69096 ), Департамент муніципального управління Запорізької міської ради (пр. Соборний, 214, м. Запоріжжя, 69037 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмаркет Регіон (далі позивач) до Виконавчого комітету Запорізької міської ради (далі відповідач), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департамент муніципального управління Запорізької міської ради, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/44 Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 2 (на підставі акту обстеження території від 28.07.2025 № 0470).

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19.11.2025 через підсистему Електронний суд надійшла заява представника позивача про забезпечення позову (вх. № 58204), в якій він просить суд:

зупинити дію рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/44 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 2 (на підставі акту обстеження території від 28.07.2025 № 0470)»; заборонити Виконавчому комітету Запорізької міської ради (адреса: пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105; ІКЮО: 02140892), Районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району (адреса: вул. Сагайдачного Петра, 1-А, м. Запоріжжя, 69096; ІКЮО: 37573513), Департаменту муніципального управління Запорізької міської ради (адреса: пр. Соборний, 214, м. Запоріжжя, 69037; ІКЮО: 44921382), іншим особам, підприємствам, установам та організаціям вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди (з торговельною вивіскою «PAPA BEER») на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/44 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 2 (на підставі акту обстеження території від 28.07.2025 № 0470)», що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Спецмаркет Регіон» (адреса: вул. Незалежної України, 41, м. Запоріжжя, 69037; ІКЮО: 40726713), до набрання законної сили судовим рішення по даній справі.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилається на наступні обставини. Так, існує висока вірогідність того, що внаслідок дії оскаржуваного рішення тимчасова споруда позивача буде примусово демонтована міською владою до постановлення судом остаточного рішення за відповідним позовом. У свою чергу, у випадку задоволення позовних вимог, повернення на місце тимчасової споруди буде вкрай ускладнено, оскільки це викличе необхідність: залучення коштовної та важкої техніки для повернення на місце тимчасової споруди (вантажівки, крани тощо); під`єднання усіх демонтованих комунікацій (водопостачання, електропостачання тощо); приведення місця розташування тимчасової споруди до стану, придатного для її монтажу (покіс рослин, демонтаж асфальту, бетонних, залізобетонних конструкцій, які можуть там з`явитися) тощо. Таким чином, повернення до попереднього стану викличе необхідність витрачання позивачем значних матеріальних, часових та організаційних ресурсів тощо. Більше того, позивачем буде втрачено заробіток, який позивач міг мати від цієї торговельної точки, а місто недоотримає відповідні платежі з неї. Також, на місці розташування тимчасової споруди позивача можуть з`явитися якісь об`єкти благоустрою (пам`ятники, лавки, дерева тощо), які буде вже просто неможливо демонтувати і відновити попередній стан для позивача. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Однією з підстав позову є порушення відповідачем адміністративної процедури. У свою чергу, Запорізьким окружним адміністративним судом та Третім апеляційним адміністративним судом вже неодноразово розглядалися аналогічні справи, за наслідком чого постановлені такі судові рішення: від 14.11.2024 у справі № 280/9029/24; від 06.01.2025 у справі № 280/9607/24. Крім того, наголошує, що дії міської влади по примусовому демонтажу тимчасової споруди позивача вочевидь суперечать офіційним публічним заявам міської влади. Вважає, що співмірним та розсудливим буде зупинення дії індивідуального акту, тобто оскаржуваного рішення № 738/44, а також заборона відповідачу, третім та іншим особами вчиняти самі дії по демонтажу тимчасової споруди позивача.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існують зазначені підстави, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Поряд із цим співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Також суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Предметом спору у цій справі є рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.10.2025 № 738/44 Про усунення недоліків порушень Правил благоустрою території міста Запоріжжя за адресою: пр. Металургів, 2 (на підставі акту обстеження території від 28.07.2025 № 0470) і заявник просить суд забезпечити позов шляхом зупинення дії цього рішення та заборони вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди (з торговельною вивіскою PAPA BEER) на його підставі.

Суд зазначає, що в даному випадку заявником не наведено переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Також, наведені у заяві обставини не підтверджені належними та достовірними доказами.

Суд не заперечує того, що забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного рішення та заборони вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди може убезпечити позивача від понесення ним майнових витрат.

Разом із тим, у контексті вказаного, суд звертає увагу на правові позиції Верховного Суду у постановах від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 30.09.2021 у справі № 160/7358/21 та у справах № 640/23179/19, № 460/549/20, № 826/16216/18, від 21.08.2024 у справі № 320/4183/24, за змістом яких підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

У згаданих провадженнях Верховний Суд відхилив доводи стосовно можливого нанесення суб`єкту господарювання майнової шкоди як підстави для забезпечення позову і обставини, які ускладнюють чи унеможливлюють ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів, зазначивши, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Також, відповідно до п. 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок № 244) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Отже, вказаним Порядком передбачено, що тимчасова споруда має бути встановлена з полегшених конструкцій без улаштування фундаменту, враховуючи її тимчасовий характер та відповідну площу.

Відповідно до пункту 2.29 Порядку № 244 у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди, така споруда підлягає демонтажу.

Таким чином, розміщення тимчасових споруд не передбачає влаштування фундаменту, а характер тимчасовості передбачає, що примусовий демонтаж може відбуватись шляхом переміщення останніх в будь-яке інше місце для подальшого зберігання, що не впливає на цінність відповідного майна.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.04.2025 у справі № 380/12961/24.

Також, твердження заявника про можливе ускладнення чи неможливість в майбутньому виконання рішення суду з огляду на те, що на місці розташування тимчасової споруди позивача можуть з`явитися якісь об`єкти благоустрою не може бути визнано судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки в даному випадку є суб`єктивним припущенням.

Крім того, суд не вважає наведені у позовній заяві обставини щодо очевидності протиправності спірного рішення достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи. Тобто, за наведеними підставами, протиправність рішення відповідача може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

Щодо посилань заявника на рішення Запорізького окружного адміністративного суду, залишені без змін Третім апеляційним адміністративним судом слід зазначити, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Також, представник позивача в заяві просить заборонити вчиняти певні дії не лише конкретним особам, а взагалі невизначеному колу осіб іншим особам, підприємствам, установам та організаціям.

Відтак, ці вимоги є не співмірними із позовними вимогами.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмаркет Регіон про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Спецмаркет Регіон про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Сіпака