Справа № 608/2327/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Справа № 608/2327/25

Номер провадження2-а/608/204/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В позові вказав, що постановою №3159 від 24 вересня 2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 34 000 гривень.

Відповідно до даної постанови, 23 вересня 2025 року директор Улашківської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подання матеріалів по виконанню розпорядження № 16732 від 16.09.2025 про оповіщення військовозобов`язаних.

Згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.09.2025 №16732 посадова особа - директор Улашківського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 був зобов`язаний оповістити та забезпечити прибуття на 10 годину 22 вересня 2025 року військовозобов`язаного, який перебуває на військовому обліку в Улашківському ОЗЗСО І-ІІІ ступенів.

Згідно вищезазначених розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 посадова особа - директор Улашківського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів ОСОБА_1 був зобов`язаний до 17 години 22 вересня 2025 року оповістити, забезпечити прибуття та надіслати на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 копії відповідних наказів та підтверджену інформацію або документи про здійснення оповіщення.

Станом на 10 годину 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 не надав підтверджуючих документів про проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних, вказаних в розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.09.2025 року №16732.

Крім того, у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 не провів оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, що виразилось в порушенні ст. 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (абз. 2-5 ст. 47 Порядку).

ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною через недотримання вимог чинного законодавства та недостатність доказів вчиненого правопорушення, оскільки, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зазначив, що 18 вересня 2025 року він видав наказ № 18, яким визначив заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 особою, відповідальною за ведення військового обліку. У наказі зазначено, що працівника ОСОБА_3 потрібно оповістити про явку 22.09.2025 о 10:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити його явку, а у разі відсутності працівника письмово повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказ підписаний ним, відповідальною особою та ОСОБА_3 .

В період з 15 по 19 та з 22 по 26 вересня 2025 року працівник ОСОБА_3 був тимчасово непрацездатний, що підтверджується медичними висновками № 1111-95ЕХ-ААНМ-В892 та № 1111-МРТ4-685А-Х824 (електронні довідки Національної служби здоров`я України). У висновках вказано, що непрацездатність виникла через захворювання, не пов`язане з професійною діяльністю, порушень режиму немає.

З урахуванням лікарняного, ОСОБА_1 22.09.2025 повідомив працівника про виклик дистанційно та підготував рекомендований лист з описом вкладення, який було відправлено 23.09.2025. Трекінг № 488 підтверджує, що лист прийнято Укрпоштою 23.09.2025 та вручено адресату 03.10.2025, тобто вже після призначеної дати явки. Вважає, що він вжив заходів для оповіщення, але мав об`єктивні перешкоди (лікарняний працівника та час доставки).

23 вересня 2025 року уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 склала протокол № 456 про адміністративне правопорушення, звинувативши позивача у невиконанні розпорядження №016732 та умисному неподанні наказу до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач надав письмові пояснення, вказавши, що наказ видано, працівника оповіщено та рекомендований лист відправлено.

Однак, 24 вересня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову № 3159 про накладення на позивача штрафу у розмірі 34 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постановою визнано, що позивач умисно не забезпечив явку працівника та порушив ст. 47 Порядку № 1487.

З огляду на такі обставини, позивач просить скасувати постанову №3159 від 24.09.2025 та провадження у даній справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов відповідач не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. У відзиві зазначила, що 16.09.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 видав розпорядження № 016732, яким доручив директору Улашківського ОЗЗСО I- III ступенів ОСОБА_1 вчинити дії щодо уточнення персональних даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, призову на військову службу під час мобілізації, здійснити оповіщення таких військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Улашківському ОЗЗСО І-ІІІ ступенів, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечення їх прибуття 22 вересня 2025 року о 10 годині, зокрема, військовозобов`язаного ОСОБА_3 .. До 17:00 22.09.2025 надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 копію наказу про оповіщення та інформацію про результати виконання.

На виконання вищевказаного розпорядження ОСОБА_1 18 вересня 2025 року видав Наказ №18, згідно з яким, всупереч твердженням позивача про належне оповіщення військовозобов`язаного, Наказ не містить особистого підпису особи, яку необхідно було оповістити про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 .

Крім того, як стверджує сам позивач, ОСОБА_3 з 15.09.2025 по 19.09.2025 перебував на лікарняному, а отже не мав можливості ознайомитися з Наказом №18 від 18.09.2025.

Також, представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, згідно з яким ОСОБА_1 у триденний строк з часу видання Наказу №18 від 18.09.2025, повинен був

надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 копії документів, що підтверджують здійснення поштового відправлення ОСОБА_3 , оскільки останній перебував на лікарняному та не мав змоги особисто ознайомитися з Наказом та копію листа непрацездатності. Проте, всупереч нормам законодавства та вимогам отриманого 16 вересня 2025 року розпорядження № 016732, позивач оформив поштове відправлення лише 22 вересня 2025 року, а відправив його 23 вересня 2025 року. Своїми діями ОСОБА_1 унеможливив прибуття ОСОБА_3 на вказані в розпорядженні дату, час та місце. Докази невиконання норм законодавства та вимог розпорядження позивач додав до позовної заяви (трекінг Укпошти).

Представником позивача адвокатом Квятковським Д. В. подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник зазначив, що у відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на установлені законом об`єкти і тягне адміністративну відповідальність. Дії позивача не містять зазначених ознак - вони не є протиправними, а також позбавлені вини у формі ані умислу, ані необережності.

Обставиною, що унеможливила негайне вручення працівнику повістки під підпис, була його тимчасова непрацездатність (хвороба) у відповідний період. Даний факт підтверджується листком непрацездатності.. На час, коли підприємство отримало розпорядження ТЦК, працівник вже перебував на лікарняному і фізично був відсутній на робочому місці. Відповідно, позивач не мав фактичної можливості виконати вимогу п. 13 Порядку №560 щодо оповіщення працівника шляхом вручення повістки під особистий підпис у робочий час, оскільки працівник не з`являвся на підприємстві з причин хвороби. Відсутність працівника не залежала від волі позивача - це об`єктивна обставина, яка виключає протиправність бездіяльності. Жодним нормативним актом не покладено на роботодавця обов`язку «розшукати» працівника поза місцем роботи чи ознайомити його з наказом під час лікарняного (до того ж втручання у приватне життя працівника під час його лікування було б неправомірним). Таким чином, вважає, що позивач не порушив жодного з правил оповіщення: всі необхідні дії були здійснені одразу, як тільки працівник з`явився на роботі або надіслав повідомлення про свій стан. На підтвердження цієї позиції слід зауважити, що українські суди у подібних ситуаціях стають на бік роботодавців. Зокрема, Одеський окружний адміністративний суд у рішенні від 19.07.2024 р. вказав: «бігати повинні дані, а не люди» - тобто за наявності офіційних даних про працівника (його лікарняний) органи ТЦК мають використовувати ці дані, а не притягувати до відповідальності за формальну відсутність явки. У даній справі позивач (роботодавець) також надав ТЦК інформацію про причини неявки працівника, тобто виконав свій обов`язок інформування.

Також представник позивача зауважує, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена у відсутності ОСОБА_1 , йому не було відомо про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже вона є незаконною та підлягає скасуванню.

Представником відповідача Тимофій В. П. подано заперечення на відповідь на відзив. Зазначила, що відповідач погоджується з твердженням позивача та не заперечує, що обов`язок керівника підприємства - оповістити військовозобов`язаного, а не забезпечити його фізичну доставку до ТЦК примусово. Закон чітко визначає, що роботодавець має повідомити працівника про виклик до ТЦК під особистий підпис, але не наділяє його каральними функціями у разі неявки працівника. Порушення позивача заключається в недотриманні строків оповіщення військовозобов`язаного, визначених законом.

Стосовно тверджень представника позивача щодо не повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду адміністративної справи та винесення оскаржуваної постанови у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представник відповідача зазначила, що позивачем власноручно занесено в протокол пояснення по суті правопорушення, власноручними підписами позивача засвідчено роз`яснення йому його прав та отримання ним копії протоколу. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача з винесенням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відбувалося за особистою присутністю позивача та ним отримана копія постанови від 24.09.2025 № 3159 негайно після її винесення, що засвідчено особистим підписом позивача. Докази зазначеного додані самим позивачем до позовної заяви (копія протоколу від 23 вересня 2025 № 456 та копія постанови від 24 вересня 2025 року № 3159). Тож, наполягання на позбавленні позивача права на захист, неповідомлення його про розгляд справи та розгляд справи за його відсутності, представник відповідача вважає безпідставним та голослівним.

Представник позивача адвокат Квятковський Д. В. в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. У відзиві на позов просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні.

Оскільки, всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог ч.4 ст. 229 КАС України.

Розгляд справи проводиться за правилами письмового провадження, що передбачено ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши позовну заяву та дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Судом встановлено, що 16 вересня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 видав розпорядження № 016732, яким доручив директору Улашківського ОЗЗСО I- III ступенів ОСОБА_1 вчинити дії щодо уточнення персональних даних, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, призову на військову службу під час мобілізації, здійснити оповіщення таких військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Улашківському ОЗЗСО І-ІІІ ступенів, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечення їх прибуття 22 вересня 2025 року о 10 годині, зокрема, дане розпорядження стосувалося військовозобов`язаного ОСОБА_3 . Також зобов`язано до 17:00 22 вересня 2025 року надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_2 копію наказу про оповіщення та інформацію про результати виконання.

18 вересня 2025 року ОСОБА_1 видав Наказ № 18, яким визначив заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 особою, відповідальною за ведення військового обліку. У наказі зазначено, що працівника ОСОБА_3 потрібно оповістити про явку 22.09.2025 о 10:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити його явку, а у разі відсутності працівника письмово повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 до 22 вересня 2025 року включно.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що Наказ підписаний особисто ним, відповідальною особою ОСОБА_6 та особою, яку необхідно оповістити, ОСОБА_3 .

Однак, з дослідженого судом Наказу № 18 від 18.09.2025, не вбачається особистого підпису військовозобов`язаного ОСОБА_3 , тобто з Наказом особисто ОСОБА_3 не був ознайомлений.

В період з 15 по 19 та з 22 по 26 вересня 2025 року працівник ОСОБА_3 був тимчасово непрацездатний, що підтверджується медичними висновками № 1111-95ЕХ-ААНМ-В892 та № 1111-МРТ4-685А-Х824 (електронні довідки Національної служби здоров`я України). У висновках вказано, що непрацездатність виникла через захворювання, не пов`язане з професійною діяльністю, порушень режиму немає.

В подальшому, ОСОБА_1 . 22.09.2025 повідомив ОСОБА_3 про виклик дистанційно та підготував рекомендований лист з описом вкладення, який було відправлено 23.09.2025. Трекінг № 488 підтверджує, що лист прийнято Укрпоштою 23.09.2025 та вручено адресату 03.10.2025, тобто вже після призначеної дати явки.

Позивач вважає, що він вжив усі заходи для оповіщення, але мав об`єктивні перешкоди (лікарняний працівника та час доставки). Також, в його обов`язки не входить розшукувати чи доставляти військовозобов`язаних до РТЦК.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території держави відбуваються заходи, спрямовані на зміцнення обороноздатності, в тому числі такі, що можуть тимчасово обмежувати певні права та свободи громадян. Відповідно до статті 16 цього ж Закону, військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані: сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідним підрозділам розвідувальних органів України у їхній роботі в мирний час та в особливий період; забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування: видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання; організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства; невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.

Відповідно до пункту 23 цього ж Порядку, поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнається, зокрема, хвороба громадянина.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до пункту 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.

Відповідно до частини 2 статті 26 цього ж закону, посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, ОСОБА_1 мав обов`язок надіслати копію наказу та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В п.1.3 Наказу вказано, що у разі відсутності ОСОБА_3 (відпустка, тимчасова непрацездатність, відрядження тощо) необхідно письмово повідомити ІНФОРМАЦІЯ_5 до 22 вересня 2025 року включно.

Однак, всупереч нормам законодавства та вимогам отриманого 16 вересня 2025 року розпорядження № 016732, позивач оформив поштове відправлення лише 22 вересня 2025 року, а відправив його 23 вересня 2025 року, чим унеможливив прибуття ОСОБА_3 на вказані в розпорядженні дату, час та місце.

ОСОБА_1 не ознайомив з Наказом №18 від 18.09.2025 військовозобов`язаного ОСОБА_3 під особистий підпис, на робочому місці, оскільки останній перебував на лікарняному, вчасно не направив йому поштове повідомлення та в триденний строк не направив копію наказу та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже порушив вимоги чинного законодавства.

Письмово, до 22 вересня 2025 року, ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 про відсутність ОСОБА_3 на робочому місці в зв`язку з непрацездатністю.

23 вересня 2025 року з приводу вказаних порушень т.в.о. заступника начальника - начальником мобілізаційного відділення підполковником ОСОБА_7 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення №456. ОСОБА_1 роз`яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, правової допомоги не потребував, про що ОСОБА_1 особисто розписався. Також, ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності надав письмові пояснення та зазначив наступне: Виданий наказ про оповіщення та виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Наказ буде направлено по пошті 23.09.2025.

ОСОБА_1 під особистий підпис був повідомлений, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 годині 24.09.2025.

Копію протоколу отримав 23.09.2025, про що також позивач особисто підписався.

24 вересня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 виніс постанову № 3159 про накладення на позивача штрафу у розмірі 34 000 грн за порушення п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Постанову № 3159 від 24.09.2025 ОСОБА_1 також отримав особисто 24 вересня 2025 року, що стверджується його підписом в графі «підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Таким чином, фактичними обставинами справи спростовується твердження позивача, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови проводилося без його участі та без належного його повідомлення про час та місце розгляду справи.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті не всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «____» ______________________року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/2327/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: