Справа № 207/5939/25
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/5939/25
№ 2-а/207/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м.Кам`янське

Південний районний суд міста Ка`янського у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову ЕНА № 5579578 від 26.08.2025 винесену поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Кебою Артемом Володимировичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП. Закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 26.08.2025 року поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, капралом поліції Кебою Артемом Володимировичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5579578 за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п. 8.4. ПДР якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, так як він адміністративного правопорушення не скоював, ПДР не порушував, діяв згідно норм ПДР України.

Дійсно, 26.08.2025 року близько 21.40 год. він рухався на автомобілі Nissаn Leaf днз НОМЕР_1 по проспекту Дмитра Яворницького в м. Дніпро, здійснив поворот на вул. Володимира Вернадського, при цьому перед ним їхало декілька авто, вони зупинилися перед перехрестям пропустили авто, які рухалися по проспекту Д. Яворницького вниз, та проїхавши перехрестя біля будинку 6 (Університет Митної справи) його було зупинено працівником УПП капралом поліції Кебою А.В. та повідомлено, що начебто він порушив ПДР, не зупинився на знак 2.2 проїзд без зупинки заборонено, чим порушив п. 8.4. ПДД. Поліцейський попрохав документи, він пред`явив йому посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію, перевіривши по планшету останній запитав чи притягували його до відповідальності, він сказав що ні, поліцейський сказав, що в базі є постанова, на що він відповів що постанова оскаржена через суд, цей факт його вивів з себе та поліцейський Кеба А.В. почав вести себе не адекватно, агресивно підвищуючи голос та сказав, що його буде притягнуто до відповідності.

Зважаючи на агресивну та упереджену поведінку поліцейського, який вже вирішив, що його притягне до відповідальності навіть без розгляду справи, він попрохав перенести розгляд справи на інший час для залучення захисника та об`єктивного розгляду, на що останній категорично відмовив бо йому все і так зрозуміло.

Отже, він здійснив поворот на вул. Володимира Вернадського, перетинаючи проспект Д. Яворницького при цьому перед ним їхало декілька авто, вони зупинилися перед перехрестям, пропустили авто, які рухалися по проспекту Д. Яворницького вниз, тобто якби він не здійснив зупинку та не пропустив транспортні засоби, це б створило перешкоду в русі іншим транспортним засобам чого не було, тобто факт не зупинки був вигаданий для подальшої фальсифікації постанови щоб створити хибні показники роботи.

Фіксація події відбувалася не за допомогою спеціальних сертифікованих технічних засобів, як того вимагає закон, а на особистий мобільний телефон iPhone поліцейського. На відео з телефону, яке було дуже поганої якості, незрозуміло взагалі чий то автомобіль, на що поліцейський сказав, що він допише номер в постанову.

Права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП йому не були зачитані та не роз`яснені, що підтверджується як його поясненнями, так і змістом самої постанови.

Розгляд справи фактично не відбувся: постанова була винесена без будь-якого з`ясування обставин справи чи розгляду доказів самим поліцейським в патрульному авто без його участі.

Під час розгляду справи йому не було надано можливості заявити клопотання, надати пояснення чи докази на свій захист, чи залучити захисника, що грубо порушує його право на захист.

Коли він повідомив, що оскаржував вже постанови поліції, цей факт вивів поліцейського з себе та поліцейський Кеба А.В. почав вести себе не адекватно, агресивно, підвищуючи голос та сказав, що його буде притягнуто до відповідності, не зважаючи на той факт, що він ще не провів розгляд справи та фактично в нього відсутні докази нібито порушення, також останній свідомо порушив його право на захист оскільки сказав, що якщо він хоче залучити захисника, то він має зараз приїхати, а такої можливості фізично не було, зважаючи на пізню пору доби (22 година), всі його доводи по суті справи викликали лише насмішки з боку працівників поліції.

Вважає, що відповідач виніс постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій.

Виходячи з зазначеного, винесена Постанова серії ЕНА № 5579578 від 26.08.2025 року є необґрунтованою. В ній відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, а тому вищезазначена Постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений заздалегідь та належним чином. Однак, надіслав до суду відзив на позов (арк. с. 18-23), зазначаючи у ньому, що позовні вимоги не визнає, на підтвердження правомірності своїх дій долучив відео-фіксацію з місця події, зроблену портативним відеореєстратором інспектора, та відео з автомобільного відеореєстратора в автомобілі поліцейських. Даний відеозапис був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. На відеозапису з нагрудного відеореєстратора зафіксовано розгляд справи, який відбувався згідно чинного законодавства.

На відеозаписі вбачається, що інспектор відразу вказав водію на його порушення, на що останній почав питати чи можливо обмежитись зауваженням або ст. 22 КУпАП, тому що він колишній співробітник поліції, та почувши відмову, погодився з інспектором та надав відповідні документи. Згодом водій починає вести себе зухвало, розуміючи що у відношенні нього буде складений адміністративний матеріал, починає знімати на мобільний телефон та вимагати службові посвідчення у поліцейських.

Відеореєстратор з автомобіля поліцейських зафільмував, як під час руху автомобіль Nissan Leaf, днз НОМЕР_1 , на перехресті Д. Яворницького та вул. Гоголя не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки. Водію було на місці продемонстровано відео з порушенням останнього та роз`яснено, вимогу якого знаку ним було порушено. Також надають відео з камери «Безпечне місто», на якому також зафіксовано інкриміноване позивачу правопорушення.

Твердження позивача в позовній заяві, що здійснюючи поворот на вул. Вернадського, перетинаючи проспект Д. Яворницького, перед позивачем їхало декілька авто та вони зупинилися перед перехрестям та пропустили авто, які рухалися по проспекту Д. Яворницького вниз не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом. На відео добре вбачається, що попереду авто під керуванням ОСОБА_1 їде ще один транспортний засіб на значній відстані, який зупинився перед знаком 2.2 та поїхав далі, ніяких автомобілів на просп. Д.Яворницького, яких треба було пропускати водію ОСОБА_1 , не було взагалі. Але позивач просто здійснив поворот та поїхав далі, навіть не зменшуючи швидкості перед знаком 2.2, тим паче на відео видно, що ніякої зупинки перед знаком 2.2 останній не здійснив. Тож пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності та введення в оману суду, що є неприпустимим.

Просять також звернути увагу, що при розгляді справи суди повинні уникати надмірного формалізму, який може призвести до безпідставного скасування рішення суб`єкта владних повноважень, що відповідає критеріям обґрунтованості.

Так, враховуючи всі обставини, інспектор обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Щодо тверджень позивача про неналежність доказів та неналежність фіксації правопорушення зазначають наступне.

Стосовно фіксації відео на особистий мобільний телефон поліцейського, на якому зафіксовано вищезазначене правопорушення, та яке було пред`явлено водію на місці, зазначили, що на відео з реєстратора чітко роз`яснено позивачу, що вказане відео було скачено з автомобільного реєстратора для зручності демонстрації доказів.

Чинним законодавством не передбачено процедуру ознайомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності з доказами, що підтверджують скоєне правопорушення, а саме не встановлено, з яких саме приладів має відбуватись таке ознайомлення. Тобто обов`язком патрульної поліції є надання доказів скоєння адміністративного правопорушення, проте яким саме чином і за допомогою чого буде відбуватись таке ознайомлення, чинним законодавством не встановлено.

З огляду на вказане поліцейським було виконано обов`язок стосовно надання доказів скоєння адміністративного правопорушення та роз`яснено права позивачу, а демонстрація доказів з телефонного пристрою не є забороненою, а сама по собі процедура ознайомлення з такими доказами не визначена інструкцією, інструкцією передбачено лише порядок копіювання та передачі таких доказів.

Щодо начебто порушення права позивача на захист.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядається за місцем його вчинення. Вище вказана позиція узгоджується з практикою викладеною в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі № 751/6165/17.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не зазначає в своєму позові, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентують увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим.

Зазначаючи про обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій або бездіяльності, позивач не врахував, що судова практика містить правову позицію про те, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

КАС України встановлює, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази. Проте, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.

Обставини, викладені позивачем в позовній заяві, мають суто гіпотетичний характер та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, за вказаних обставин не має жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови, висунуті позовні вимоги вважають безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Просили відмовити в задоволенні позовних вимог, та провести розгляд справу без участі відповідача, та їх представника.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності позивача, та відповідача за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вивчивши доводи позивача, відзив відповідача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5579578 від 26.08.2025, складеною поліцейським 2 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Кебою Артемом Володимировичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 26.08.2025 о 21.42 год., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, днз НОМЕР_1 , на перехресті Дмитра Яворницького та вул. Гоголя не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд на швидкості без зупинки, чим порушив п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5579578, 26.08.2025 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, днз НОМЕР_1 , на перехресті Дмитра Яворницького та вул. Гоголя в м. Дніпро не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд на швидкості без зупинки, чим порушив п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України (порушення вимог заборонних знаків).

Під час дослідження відеозапису зафіксовано факт того, що ОСОБА_1 26.08.2025 в м. Дніпро, на перехресті Дмитра Яворницького та вул. Гоголя, керуючи транспортним засобом Nissan Leaf, днз НОМЕР_1 , здійснив поворот та поїхав далі, навіть не зменшуючи швидкості перед знаком 2.2, ніякої зупинки перед знаком 2.2 останній не здійснив. Обставини вчинення Позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом, зробленим портативним відеореєстратором інспектора згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. В п.7 оскаржуваної постанови зазначений номер портативного відеореєстратора інспектора, який виносив постанову (475792). Даний відеозапис був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. На відеозапису з нагрудного відеореєстратора зафіксовано розгляд справи, який відбувався згідно чинного законодавства.

Положеннями статті 31 Закону України "Про національну поліцію № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем було допущено порушення вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після зупинки позивачу було повідомлено суть правопорушення з приводу якого його було зупинено, роз`яснено право на отримання правової допомоги. Позивачу було роз`яснено, що справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП розглядають працівники органів і підрозділів Нацполіції.

Під час спілкування з працівниками поліції позивача було ознайомлено з відеозаписом з відеореєстратора, з яким позивач не погодився посилаючись на те, що запис поганої якості, зроблено на особистий мобільний телефон поліцейського, і взагалі незрозуміло чий то автомобіль на відео.

Також позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи, посилаючись на необхідність отримання допомоги адвоката. Однак, поліцейським було повідомлено позивачу, що розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП проводиться на місці вчинення правопорушення.

Твердження позивача про порушення інспектором процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що виразилось у відмові інспектора на перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, суд вважає безпідставними, оскільки, чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою Національної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частиною першою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи, а також клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із залученням захисника тощо.

Також суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язкової участі захисника та залучення захисника при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Водночас, на відеозаписі видно, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки (час на відео 15-31), суть вчиненого ним порушення. Більш за це, коли працівники поліції тільки зупинили відповідача, він взагалі не заперечував факт скоєння ним адміністративного правопорушення, а саме, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а навпаки зазначив, що він також є колишнім поліцейським, тому просив за малозначністю та у зв`язку з щирим каяттям застосувати до нього застереження.

Реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Зазначені висновки були зроблені Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 487/2179/17, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають врахуванню в даній справі.

Таким чином, суд доходить до висновку, що поліцейський не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Отже, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Отже, надаючи оцінку доказам, наданим сторонами, суд вважає доведеним, всупереч положенням п. 8.4.в) ПДР порушення вимог заборонних знаків, факт руху транспортного засобу позивача без обов`язкової повної зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

У ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження порушення позивачем жодної з вимог, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України. Зокрема не знайшли свого підтвердження порушення принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, а сторона відповідача правомірно склала постанову у справі про адміністративне правопорушення, встановивши наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в діях водія ОСОБА_1 .

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України», Суд вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про залишення постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5579578 від 26.08.2025 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. без змін, та залишення позовної заяви без задоволення.

Отже, відповідач згідно з вимогами ст.77 КАС України, довів належними доказами правомірність прийнятого ним рішення, тому, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, суд вважає, що інспектор під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, тому підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що з урахуванням вимог ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 10 листопада 2025 року.

Суддя І.М.Юрченко