Справа № 140/11283/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/11283/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507338, від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78506988 та від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507110.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановами головного державного виконавця Відділу ВПР від 16 червня 2025 року відкрито виконавчі провадження №78507338, №78506988 та №78507110 з примусового виконання виконавчих листів №4020/2025, №4021/2025 та №4022/2025, виданих Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/6499/24 в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а також нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2024 року 23 травня 2024 року, розрахованої із застосуванням місяця підвищення доходу для обрахування відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Постанова №1078), з одночасною компенсацією при цьому сум податку з доходів фізичних осіб.

Спірними постановами від 16 вересня 2025 року №8507338, від 16 вересня 2025 року №78506988 та від 16 вересня 2025 року №78507110 (кожною) на військову частину накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Із такими постановами державного виконавця позивач не погоджується та зазначив, що після набрання рішенням суду у справі №140/6499/24 законної сили (15 травня 2025 року) вживає заходи для повного його виконання: фінансово-економічною службою військової частини здійснено відповідні нарахування (перерахунки) та загальна сума нарахувань становить 460898,29 грн; 06 червня 2025 року начальнику забезпечувального фінансового органу (відповідальному за бюджетну програму) фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено основну заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів, а також розрахунок потреби в коштах за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення із зазначенням суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 Виплата коштів не проведена, оскільки кошти не надійшли. Натомість військова частина продовжує щомісяця направляти начальнику забезпечувального фінансового органу основну заявку-розрахунок на фінансування та розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців за напрямом грошового забезпечення, у т.ч. для здійснення виплати нарахованих сум ОСОБА_1 .

Позивач наголосив, що після отримання 18 липня 2025 року постанов про відкриття виконавчого провадження листом від 21 липня 2025 року №1356 повідомив державного виконавця про заходи, які вживаються для виконання рішення суду.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно не взяв до уваги наявність поважних причин, за яких рішення суду в частині виплати нарахованих коштів не здійснено своєчасно. На повторну вимогу державного виконавця про надання документального підтвердження повного фактичного виконання рішення суду, яка надійшла 12 вересня 2025 року, повідомлено про скерування основної-заявки розрахунку на фінансування у червні, липні, серпні, вересні 2025 року. Незважаючи на повторне інформування про наявність поважних причин відсутність належного фінансування, за наявності яких неможливо здійснити виплату коштів на виконання рішення суду, державний виконавець протиправно виніс постанови про накладення штрафу з підстав невиконання рішення суду без поважних причин.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, одночасно залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін з урахуванням §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове засідання призначено на 14:00 20 листопада 2025 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.83-86). В обґрунтування цієї позиції вказав, що 03 липня 2025 року головним державний виконавцем Відділу ВПР Гриценею Г.Г. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №78506988, №78507110 та №78507338 й боржнику був встановлений термін для виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів. На постанови про відкриття виконавчого провадження Військова частина НОМЕР_1 листом від 21 липня 2025 року №1356 повідомила, що нею вживаються необхідні заходи для виконання рішення суду у справі №140/6499/24 з дотриманням вимог Бюджетного кодексу України й що фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_1 до заявок-розрахунків на червень-липень 2025 року, які скеровувались до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 , включено потребу у фінансуванні коштів для виконання рішення суду. Лист Військової частини НОМЕР_1 від 21 липня 2025 року №1356 не містив документального підтвердження вчинених дій, тому державним виконавцем 04 вересня 2025 року боржнику надіслано вимоги щодо надання детальних розрахунків згідно з рішенням суду, копій платіжних інструкцій про виплату нарахованих коштів стягувачу, а у випадку невиплати копій листів про потребу фінансування виконання рішення суду ОСОБА_1 . На зазначені вимоги боржник листом повторно повідомив, що ним вживаються необхідні заходи для виконання рішення суду у справі №140/6499/24. У зв`язку з невиконанням без поважних причин у встановлений строк рішення на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» 16 вересня 2025 року винесено постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчих провадженнях №78506988, №78507110, №78507338.

Третя особа письмові пояснення щодо позову не подала.

Стосовно заявленого у відзиві на позовну заяву клопотання про заміну відповідача суд зазначає, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову; заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. У встановленому порядку відповідач не звернувся із окремим клопотанням.

Воднораз суд зазначає, що наказом Міністерства юстиції України від 03 червня 2025 року №1568/5 «Про відділи державної виконавчої служби» затверджено перелік відділів державної виконавчої служби Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що змінюють підпорядкування, та змінено найменування відділів державної виконавчої служби. Однак зміна найменування та підпорядкування Відділу ПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області не є підставою для заміни сторони правонаступником відповідно до статті 52 КАС України, оскільки це не є зміною її матеріально-правового статусу (доказів протилежного суду не надано).

Натомість суд враховує, що дійсним найменуванням відповідача на час розгляду справи є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

З урахуванням приписів частини третьої статті 268 КАС України, та враховуючи норму частини четвертої статті 229 КАС України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи (а.с.73-77), а також поданою представником позивача заяви про розгляд справи без його участі (а.с.231), судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року у справі №140/6499/24, яке набрало законної сили 15 травня 2025 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 :

провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а саме у 2020 році - зважаючи на прожитковий мінімум, встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року; у 2021 році - зважаючи на прожитковий мінімум, встановлений Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року; у 2022 році - зважаючи на прожитковий мінімум, встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року; у 2023 році - зважаючи на прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року з урахуванням виплачених сум та з одночасною компенсацією при цьому сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі Порядок №44), з урахуванням виплачених сум;

здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця згідно із Порядком №1078, з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44;

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року 23 травня 2024 року, розрахованої із застосуванням місяця підвищення доходу для обрахування з урахуванням абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.

16 червня 2025 року Волинський окружний адміністративний суд для примусового виконання зазначеного рішення суду у його зобов`язальній частині видав виконавчі листи №4022/2025, №4021/2025 та №4020/2025 відповідно (а.с.89-90 зворот, 120, 142).

За заявою стягувача ОСОБА_1 постановами головного державного виконавця Грицені Г.Г. 03 липня 2025 року відкрито виконавчі провадження: №78507110 - про примусове виконання виконавчого листа №4022/2025, №78507338 - про примусове виконання виконавчого листа №4021/2025 та №78506988 - про примусове виконання виконавчого листа №4020/2025 (а.с.91, 121 зворот-122, 143 зворот-144). Пунктом 2 зазначених постанов Військовій частині НОМЕР_1 встановлено строк 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Листом від 21 липня 2025 року №№1356 (а.с.95-96) Військова частина НОМЕР_1 повідомила Відділ ПВР про заходи, які вживаються для виконання рішення суду, зокрема, про причини, з яких не проведено у встановлений строк виплату нарахованих ОСОБА_1 коштів. Як пояснював позивач, фінансування видатків на виконання судових рішень здійснюється як у примусовому, так і в добровільному порядку, з Державного бюджету за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Потреба у коштах для виконання рішення суду у справі №140/6499/24 включена фінансово-економічною службою Військової частини НОМЕР_1 до заявок-розрахунків на червень-липень 2025 року, які скеровані до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 ; видатки на час відкриття провадження не профінансовані та після надходження коштів за відповідним напрямом грошового забезпечення ОСОБА_1 буде проведена невідкладна їх виплата (а.с.95-96).

Подібного змісту відповідь надано Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 15 вересня 2025 року №1594 (а.с.97 зворот-98) на вимоги державного виконавця від 04 вересня 2025 року №13852, №13854, №13859 (а.с.96 зворот 97, 126-127, 147 зворот 148) про надання документального підтвердження повного виконання рішення суду у відповідній частині, як-от детального розрахунку нарахованого грошового забезпечення, індексації з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб; платіжної інструкції про виплату нарахованого грошового забезпечення, індексації, а у випадку невиплати копій листів про потребу фінансування виконання рішення суду, які скеровувались до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не є спірною та визнається відповідачем у відзиві на позов та обставина, що до листа від 15 вересня 2025 року №1594 стосовно причин, які ускладнюють виконання судового рішення, Військова частина НОМЕР_1 надала картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2020-2023 роки; розрахунок суми індексації згідно з Порядком №1078, яка належить до виплати стягувачу; довідку-розрахунок нарахованої суми грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №140/6499/24; розрахунки потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на червень, липень, серпень, вересень 2025 року, які направлені начальнику забезпечувального фінансового органу (відповідальному за бюджету програму) (а.с.99-105, 134-140). Їх копії наявні в матеріалах виконавчих проваджень, наданих відповідачем на вимогу суду.

Постановами державного виконавця від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507338, від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78506988 та від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507110 на Військову частину НОМЕР_1 на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5100,00 грн кожною. За змістом постанов станом на 16 вересня 2025 року виплата ОСОБА_1 коштів відповідно до рішення суду у справі №1406499/25 не здійснена, рішення суду боржником виконане не в повному обсязі.

Постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчих провадженнях №78507338, №78506988 та №78507110 є предметом оскарження у цьому спорі.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина шоста статті 26 Закону №1404-VIII).

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим, не залежало від волевиявлення останнього.

Така ж позиція щодо застосування приписів статей 63, 75 Закону №1404-VIII викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 09 грудня 2020 року у справі №522/19758/18, від 20 травня 2021 року у справі №420/5465/18 та ін.

Оскаржуваними постановами на позивача накладено штраф за невиконання судового рішення від 20 вересня 2024 року у справі №140/6499/24 зобов`язального характеру, виконавчі провадження з примусового виконання якого відкрито 03 липня 2025 року (за виконавчими листами №4020/2025, №4021/2025, №4022/2025 від 16 червня 2025 року).

Не є спірним, що рішення суду виконане частково: проведено перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року та з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2024 року по 23 травня 2024 року, про що відповідачу і суду надано розрахунок суми індексації (а.с.101), довідку-розрахунок нарахованої суми грошового забезпечення (а.с.102). За змістом цих документів ОСОБА_1 належить до виплати 460898,29 грн.

Обґрунтовуючи поважність причин часткового виконання рішення суду, позивач повідомляв державного виконавця про те, що виплата грошового забезпечення здійснюється з Державного бюджету України й можливість перерахування коштів ОСОБА_1 залежить від надходження бюджетних асигнувань на зазначені цілі.

Перевіряючи поважність причин невиконання у повному обсязі рішення суду зобов`язального характеру, прийнятого на користь ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Наказом Міністерства оборони України від 22 травня 2017 року №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» затверджені Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі Правила, тут і надалі у редакції наказу від 14 лютого 2020 року №44), які, зокрема, визначають механізм фінансового забезпечення військових частин.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України - головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (третього рівня). Розпорядники коштів третього рівня реалізують свої функції через фінансові органи військових частин.

Пунктом 3 Правил встановлено, що джерелом фінансового забезпечення військової частини є кошти Державного бюджету України, що виділяються Міністерству оборони України та надходять на утримання і забезпечення її діяльності, а також інші джерела, передбачені законодавством. Фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку кошторисів за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України.

Пунктом 2.23 Правил установлено, що військова частина має право здійснювати видатки виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисами і планами асигнувань загального фонду бюджету, планами спеціального фонду за наявності витягів із річного розпису асигнувань державного бюджету, помісячного розпису асигнувань загального фонду державного бюджету, помісячного розпису спеціального фонду державного бюджету, а також у передбачених випадках згідно з річним розписом витрат спеціального фонду державного бюджету з розподілом за видами надходжень, доведених органом Державної казначейської служби України, що підтверджує відповідність цих документів даним казначейського обліку.

Пунктом 2.32 Правил передбачено, що з метою своєчасного та повного отримання коштів відповідно до затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету та плану спеціального фонду протягом поточного місяця військова частина здійснює аналіз стану виконання кошторису, уточнює потребу в коштах на наступний місяць і до 20 числа кожного місяця подає заявки (крім потреби в коштах на виплату грошового забезпечення та підйомної допомоги).

З наведеного слідує, що Військова частина НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та для отримання видатків на виплату коштів на виконання судового рішення має подати розпоряднику коштів відповідну заявку на уточнення потреби фінансування на місяць.

Матеріалами справи підтверджується, що від дня набрання рішенням суду у справі №140/6499/24 законної сили відповідачем вживаються заходи спрямовані на його виконання, зокрема, позивач неодноразово подававав розпоряднику коштів вищого рівня заявки-розрахунки потреби в коштах для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, виконання рішень судів за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на червень вересень 2025 року (№1046 від 06 червня 2025 року, №1237 від 08 липня 2025 року, №1347 від 18 липня 2025 року, №1437 від 06 серпня 2025 року, №1637 від 05 вересня 2025 року).

Суд зазначає, що при наданні оцінки вжитих позивачем заходів щодо виконання рішення суду не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у справі №140/6499/24.

Відсутність у позивача відповідного фінансового забезпечення, необхідного для виконання рішення суду, свідчить про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлювали виконання судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем. Станом на день винесення спірних постанов про накладення штрафу у державного виконавця була наявна достатня інформація та її документальне підтвердження про стан виконання боржником рішення суду та причини, з яких рішення суду в частині виплати нарахованих сум грошового забезпечення/індексації не проведено.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що неможливість виконання судового рішення боржником в частині виплати грошових коштів без вчинення кореспондуючих дій розпорядником вищого рівня (в частині виділення фінансування) не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а тому постанови від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507338, від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78506988 та від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507110 про накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу за невиконання рішення без поважних причин не відповідає правовим підставам, з якими Закон №1404-VIII пов`язує притягнення боржника до відповідальності.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507338, від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78506988 та від 16 вересня 2025 року у виконавчому провадженні №78507110.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк