Справа № 420/8441/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8441/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 29 від 11.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в частині не зарахування до страхового стажу періодів роботи від 28.09.1993 по 26.07.1999 у ТОВ ЛОКИС, що складає 5 років, 9 місяців, 29 днів.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2022 року про призначення йому пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він досяг 60 - річного віку і має страхових стаж - 30 років, 9 місяців, 6 днів. 04.08.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», №1058-ІV, надавши наступні документи з підтвердженням свого права на отримання зазначеного виду пенсії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.12.1979 року. Відповідно до принципу екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення № 29 від 11.08.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю стажу роботи, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким взагалі встановлено страховий стаж позивача 25 років 05 місяців 25 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 28.09.1993 по 26.07.1999, оскільки на відтиску печатки відсутній ідентифікаційний код підприємства, що є обов`язковим реквізитом на печатці підприємства, згідно з пунктом 7 положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого Постановою Кабміну від 22.01.1996 №118.

Крім того, відсутні дані про сплату страхових внесків за період з 23.08.1999 по 30.09.1999 згідно даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період роботи у фермерському господарстві.

Запропоновано позивачу надати додаткові уточнювальні довідки про період роботи надану підприємством, довідки про реорганізацію підприємства, довідки про переклад назви підприємства.

Позивач вважає рішення неправомірним та таким, що порушують право позивача на пенсійне забезпечення, оскільки на день звернення щодо призначення пенсії за віком позивач досяг 60-річного віку, страховий стаж становив більше 30 років.

Позивач вважає, що він не несе відповідальності за заповнення трудової книжки або іншої документації, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період.

Ухвалою судді від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Також, судом ухвалено про витребування від відповідачів належним чином засвідчених копій матеріалів пенсійної справи позивача для долучення до матеріалів справи.

На виконання Ухвали суду, 29.04.2025р. до суду від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшли завірені копії електронної пенсійної справи позивача.

29.04.2025р. від відповідача ГУ ПФУ в Кіровоградській області до суду надійшли завірені копії пенсійної справи позивача, а також через систему Електронний суд до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що не погоджується з викладеними вимогами та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до ГУ в повному обсязі.

Відповідач вказує, що повідомлення про направлення рішення про відмову в призначенні пенсії на адресу заявника надсилається органом ПФУ на обліку якого знаходиться особа відповідно до місця реєстрації проживання. 04.08.2022р. позивачем подано до ГУ ПФУ в Одеській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, яку розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ та прийнято рішення від 11.08.2022р. № 29 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу.

Відповідач вважає, що єдиною та обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Відповідач вказує, що з 1999 року, у тому числі на момент поставлення у трудовій книжці позивача запису про його звільнення з ООО Локис (26 липня 1999 року) законодавцем було встановлено вимогу щодо обов`язкового зазначення на печатках і штампах об`єктів господарювання відомостей про код ЄДРПОУ.

Відповідач також вказує, що до страхового стажу позивача не враховано періоди: з 28.09.1993р. по 26.07.1999р., оскільки на відтиску печатки відсутній ідентифікаційний код підприємства, відповідно до п. 7 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого ПКМУ від 22.01.1996р. № 118. Відповідач зазначає про відсутність інформації про перейменування підприємства з ООТ Локис на ООО Локис.

Також, до страхового стажу позивача не враховано періоди з 23.08.1999р. по 30.09.1999р., оскільки відсутні документи, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування за період роботи в фермерському господарстві.

30.04.2025р. від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області через систему Електронний суд до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що з позовом позивач звернувся у 2025 році, при цьому позовні вимоги стосуються 04.08.2022р., а тому позивачем було пропущено строки позовної давності без поважних на те підстав. Відповідач вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду відповідно до ст. 240 КАСУ.

Відповідач ГУ ПФУ в Одеській області вважає, що відповідачем ГУ ПФУ в Кіровоградській області правомірно відмовлено в зарахуванні до страхового стажу відносно позивача спірних періодів роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом.

04.08.2022р. позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Відповідно до принципу екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення № 29 від 11.08.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю стажу роботи, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким взагалі встановлено страховий стаж позивача 25 років 05 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 28.09.1993 по 26.07.1999, оскільки на відтиску печатки, відсутній ідентифікаційний код підприємства, що є обов`язковим реквізитом на печатці підприємства, згідно з пунктом 7 положення про Єдиній державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабміну від 22.01.1996 №118.

Відповідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.12.1979 року в період роботи з 28.09.1993 по 26.07.1999 позивач працював у ТОВ «ЛОКИС». Записи №№ 22, 23 про прийняття на роботу та звільнення зроблені начальником відділу кадрів підприємства Н.В. Мащенко із зазначенням відповідних дат (прийняття та звільнення) з посиланням на накази підприємства, та завірені печаткою ТОВ «ЛОКИС».

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 7 Постанови КМ України від 22.01.1996 року № 118 (далі Постанова № 118), на який відповідач посилається в обґрунтування підстав незарахування позивачу до страхового стажу спірного періоду роботи з 28.09.1993 по 26.07.1999, було визначено Державним податковим інспекціям з 1 квітня 1996 р. вважати недійсними і не приймати звіти, декларації, розрахунки і платіжні доручення підприємств та організацій, а Державному митному комітетові не проводити декларування та митне оформлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України без ідентифікаційних кодів з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та довідки про включення до нього. Просити Національний банк дати відповідні вказівки установам банків.

Згідно пункту 6 цієї Постанови № 118, Підприємствам та організаціям, що не були внесені до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб`єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати до 31 березня 1996 р. відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення змін до нього.

Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), що втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції № 162).

Пунктом 4.1 Інструкції № 162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також, згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п.2.2-2.4 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

До трудової книжки вносяться:

Відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п.4 Постанови КМ України №301 від 27 квітня 1993 р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з вищенаведених норм випливає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення, у тому числі й проставлення печатки старого зразка, без ідентифікаційного коду підприємства, не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період, якщо з наявних записів можливо встановити період роботи працівника на підприємстві.

У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що недоліки заповнення трудової книжки, виявлені відповідачем, не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового (страхового) стажу.

Таким чином, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації або уповноваженою керівником особою в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису, проставлення печатки не передбачено. Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та ці записи є доказами для підтвердження його трудового стажу.

При цьому, невиконання підприємством покладених на нього Постановою № 118 зобов`язань, якщо таке мало місце, або ж за наявності нової печатки з ідентифікаційним кодом засвідчення записів у трудовій книжці позивача печаткою старого зразка, не мають впливати на право працівника на належне пенсійне забезпечення.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На позивача не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 р. по справі № 654/890/17 , від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Крім того, суд зазначає, що саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має довести, що позивач у спірний період не працював (за наявності записів у трудовій книжці про трудову діяльність) та не має права на зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Також суд зазначає, що до набрання чинності Постановою № 118 діяла Постанова КМ України від 14.07.1993 року № 538 (далі Постанова № 538), якою було затверджено Положення про Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України.

Пунктом 2 Постанови № 538 було зобов`язано всі господарюючі суб`єкти, на які поширюється закон України "Про державну статистику", до 1 жовтня 1993 р. подати відповідному органу статистики (Республіки Крим, області, міст Києва і Севастополя) заповнену реєстраційну картку для включення даних про них до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України.

То ж наведеним вище пунктом 6 Постанови № 118, було приписано підприємствам та організаціям, що не були внесені до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб`єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати до 31 березня 1996 р. відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення змін до нього.

Разом з тим, розглядаючи заяву позивача, відповідач не перевірив відомості про те, чи було ТОВ «ЛОКИС» до набрання чинності Постановою № 118 внесене до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України, та чи були у вказаного підприємства згідно п.6 Постанови № 118 підстави для самостійного вчинення дій для включення його до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У разі ж дотримання підприємством законодавчих приписів щодо включення до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України та надалі до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, порушення з боку підприємства полягає у засвідченні записів про трудову діяльність позивача печаткою старого зразка.

Варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, та проставлення печаток, тим більше перевіряти відповідність печатки законодавчо встановленому зразку, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що сумніви відповідача ГУ ПФУ у Кіровоградській області не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем ГУ ПФУ у Кіровоградській області протиправно відмовлено позивачу у врахуванні періоду його трудової діяльності в ТОВ ЛОКИС з 28.09.1993 по 26.07.1999.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області № 29 від 11.08.2022 року про відмову позивачу у призначенні пенсії слід визнати протиправним та скасувати.

При цьому суд, відповідно до приписів ч.2 ст.9 КАС України з метою ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, скасовуючи спірне рішення повністю, а не в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.09.1993 по 26.07.1999, оскільки зазначеним рішенням позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Отже, ефективним способом захисту прав позивача буде скасування оскаржуваного рішення та зобов`язання відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, яке за принципом екстериторіальності було уповноважене на розгляд заяви позивача, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2022 року про призначення йому пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Підстави для покладення зобов`язання щодо повторного розгляду заяви позивача на ГУ ПФУ в Одеській області відсутні, оскільки, як зазначено вище, за принципом екстериторіальності саме Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області було уповноважене на розгляд заяви позивача.

Тому вимоги позивача до ГУ ПФУ в Одеській області задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст. ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 29 від 11.08.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (адреса: вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.08.2022 року про призначення йому пенсії за віком та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів