Справа № 320/18227/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року справа №320/18227/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 27.11.2024 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ м. Києві в особі відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) (Святошинський район), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 84 від 11.10.2024 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ м. Києві в особі відділу обслуговування громадян № 8 (сервісний центр) (Святошинський район) зарахувати в трудовий (страховий стаж) ОСОБА_1 його час роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, за період 1981 рік - 143 днів та за 1982 рік - 32 дні та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

14.04.2025 вказаний позов було зареєстровано Київським окружним адміністративним судом та в результаті автоматизованого розподілу справи між суддями передано для розгляду судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання уточненої позовної заяви із чітким визначенням відповідача (чів) по справі та уточненням прохальної частини позову.

02.06.2025 канцелярією суду зареєстровано докази усунення недоліків позову, подані представником позивача через підсистему «Електронний суд» 30.05.2025, а саме уточнену позовну заяву.

Так, в уточненій позовній заяві від 30.05.2025 ОСОБА_1 звертається з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368) (далі відповідач 1 та/або ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2 та/або ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком № 84 від 11.10.2024 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати в трудовий (страховий стаж) ОСОБА_1 його час роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, за період 1981 рік - 143 днів та за 1982 рік - 32 дні та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи одноособово суддею Кушновою А.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним не врахуванням пенсійним органом часу роботи позивача в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, за період 1981 рік - 143 днів та за 1982 рік - 32 дні, що мало своїм наслідком прийняття ГУ ПФУ в Донецькій області протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 84 від 11.10.2024 ОСОБА_1 .

07.08.2025 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, сформований та поданий представником ГУ ПФУ в Донецькій області через підсистему «Електронний суд». У відзиві на позовну заяву представник відповідача 2 заперечує щодо задоволення позовних вимог, стверджуючи про правовірність прийнятого ним рішення. Представник ГУ ПФУ в Донецькій області зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи в колгоспі протягом 1981-1982 років згідно з архівною довідкою від 26.09.2024 № 647, оскільки по батькові скорочено. У зв`язку із цим, наявний у позивача страховий стаж є недостатнім для призначення пенсії за віком.

01.09.2025, канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий ГУ ПФУ в м. Києві, в якому останній наголошує, що рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком прийнято ГУ ПФУ в Донецькій області. Відтак представник відповідача 1 стверджує, що ним не було порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з урахуванням заслуханих пояснень представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Ленінградським РУ ГУ МВС України в м. Києві 30.12.1997 року (т. 1, а.с. 7-10).

03.09.2024 позивач подав до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про призначення пенсії за віком (т. 1, а.с. 69-70).

Рішенням ГУ ПФУ у Житомирській області від 10.09.2024 № 84 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (т. 1, а.с. 59).

Дане рішення в судовому порядку не оскаржувалось, відомості у суду стосовно зазначеного відсутні.

Надалі, 04.10.2024 позивач подав до ГУ ПФУ в м. Києві заяву про призначення пенсії за віком, реєстраційний номер № 16070 (т. 1, а.с. 67-68).

Судом встановлено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961.

Даною постановою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846. Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» вказаного Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача від 04.10.2024 та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно з принципом екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2024 № 84 у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовлено (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с 58).

Підставою прийняття спірного рішення є неврахування ГУ ПФУ в Донецькій області до страхового стажу ОСОБА_1 його час роботи в колгоспі протягом 1981-1982 років згідно з архівною довідкою від 26.09.2024 № 647, оскільки по батькові скорочено.

З урахуванням наведеного ГУ ПФУ в Донецькій області в оскаржуваному рішенні зазначило про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Про прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2024 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 повідомлено листом ГУ ПФУ в м. Києві від 15.10.2024 № 2600-0211-8/200179 (т. 1, а.с. 12).

ОСОБА_1 категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує положення чинного законодавства, яке діяло станом на час їх виникнення та звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Між тим принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За правилами, визначеними у частині 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Аналіз наведеного свідчить, що для призначення пенсії за віком після досягнення 60 років, особа у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року повинна мати не менше 31 року страхового стажу.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Водночас порядок дій територіальних органів Пенсійного фонду України при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу призначення, перерахунку пенсії конкретизований нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1), у силу яких рішення за матеріалами звернення має бути прийнято протягом 10 днів з дня надходження документів у формі протоколу (далі Порядок 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Аналізуючи підстави прийняття спірного рішення, суд зауважує, що пенсійним органом фактично відмовлено в призначенні пенсії позивачу за віком у зв`язку з не зарахуванням до страхового стажу періоду його роботи згідно з архівною довідкою від 26.09.2024 № 647 в колгоспі протягом 1981-1982 років.

Підставою неврахування такого стажу є ті обставини, що у наведеній довідці по батькові зазначено скорочено.

Розглядаючи такі підстави через призму їх достатності для неврахування ГУ ПФУ в Донецькій області відповідного періоду роботи позивача до його страхового стажу, суд зауважує про наступне.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 56 Закону України (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Частиною 1 статті 62 окресленого закону регламентовано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка (далі Порядок № 637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз викладеного дає суду підстави дійти до висновку, що у разі відсутності записів у трудовій книжці про стаж роботи особи, такий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих, зокрема архівними установами.

Одночасно відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969 року громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року за № 310, та чинних на час розгляду справи (далі Основні Положення).

Відповідно до пункту 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п. 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (п. 8 Основних Положень).

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Згідно з пунктом 26 Порядку № 637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Системний аналіз наведеного доводить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Разом з цим, у разі відсутності таких документів, довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги для обчислення стажу.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутня копія трудової книжки колгоспника, проте позивачем надано до суду архівну довідку від 26.09.2024 № 647, яка видана Комунальною установою Дережнянської міської ради «Трудовий архів» Дережнянської міської ради Хмельницької області, на ім`я ОСОБА_1 (далі Довідка) (т. 1, а.с. 19).

Відповідно до Довідки громадянин ОСОБА_1 працював в колгоспі Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області і виробив:

За 1981 рік 143 людино-днів і нараховано 247.68 крб.

За 1982 рік 32 людино-днів і нараховано 95.00 крб.

Підставою видачі Довідки є: Фонд № 76 Справа «Книга обліку розрахунків по оплаті праці» колгоспу ім. Фрунзе с. Галузинці Дережнянського району Хмельницької області арх. №№ 275, 278.

Аналізуючи зміст Довідки, суд частково погоджується з відповідачем, що остання не містить в собі відомостей в частині по батькові позивача повністю.

Однак, слід наголосити, що Довідка видана архівною установою безпосередньо ОСОБА_1 , що дає суду підстави дійти до висновку про те, що видаючи таку довідку, архівна установа ідентифікувала, що відповідні відомості відносяться безпосередньо до цієї особи, тобто позивача ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 у справі № 500/26/22.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

Суд відмічає, що основними правилами (підходами) до відмежування формалізму від надмірного формалізму є: 1) суть, за загальним правилом, переважає над формою; 2) до вирішення публічно-правових спорів, за загальним правилом, є незастосовними підходи кримінального процесу або процесу притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності, у частині оцінки процедурних порушень; 3) процедурні порушення суб`єкта владних повноважень, рішення (дії, бездіяльність) якого оцінюються судом, не можуть легалізувати сутнісні порушення суб`єкта приватного права (порушення з боку одного суб`єкта не можуть легалізувати порушення з боку іншого суб`єкта); 4) процедура вторинна якщо рішення суб`єкта владних повноважень: відповідає визначеним законом завдання (функціям) такого суб`єкта; має легітимну ціль; законодавство не містить імперативних заборон або наслідків недотримання таких процедур; 5) якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення; 6) за порушення процедури, у першу чергу, має нести відповідальність посадова особа, яка допустила таке порушення, а не страждати суспільні (публічні) інтереси або інтереси держави; 7) визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень з огляду на процедурні порушення, за загальним правилом, не повинно позбавляти (звільняти) його від обов`язку невідкладно прийняти нове рішення у відповідних правовідносинах з дотриманням процедури; 8) дотримання формальних процедур вимагає законодавство, а не дотримання деяких формальних процедур вимагає об`єктивна ситуація (доцільність, раціональність, домірність).

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що зазначення в архівній довідці від 26.09.2024 № 647, яка видана Комунальною установою Деражнянської міської ради «Трудовий архів» Деражнянської міської ради Хмельницької області, на ім`я ОСОБА_1 , по батькові скорочено не є та не може бути підставою для неврахування зазначеного в ній періоду до страхового стажу позивача, адже такі дії містять ознаки надмірного формалізму, внаслідок чого порушуються соціальні права позивача, зокрема право на призначення йому пенсії за віком.

Резюмуючи наведене, суд вважає, що спірне рішення, прийняте ГУ ПФУ в Донецькій області з застосуванням надмірного формалізму, тому, за встановлених обставин, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з цим, вирішуючи позовні вимоги стосовно зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати в трудовий (страховий стаж) ОСОБА_1 його час роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, за період 1981 рік - 143 дні та за 1982 рік - 32 дні, суд зауважує про таке.

Як вже було зауважено вище, статтею 56 Закону № 1788-XII (станом на час виникнення спірних правовідносин) регламентовано, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Разом з цим положеннями частини другої статті 67 Закону Союзу Радянських Соціалістичних Республік «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 № 1480-I регламентовано, що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до тлумачення із Словника з української мови людино-день це одиниця обліку робочого часу, що враховує вихід робітника на роботу і його участь у виробництві протягом дня, незалежно від кількості фактично відпрацьованих годин.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження встановлення мінімуму трудової участі в громадському господарстві. Такі відомості не зазначені і в Довідці. Відтак, з урахуванням наведених положень законодавства, стаж роботи в колгоспі має враховуватися за фактичною тривалістю.

Згідно з роз`ясненнями при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4. Аналогічний порядок обчислення стажу роботи застосовується і в тому випадку, коли не встановлювався мінімум трудової участі у громадському господарстві.

Суд зауважує, що відповідно до Довідки позивач виробив за 1981 рік 143 людино-днів, за 1982 рік 32 людино-днів, що з урахуванням тлумачення слова «людино-день» свідчить про відпрацювання ним у 1981 році 143 днів, а у 1982 році 32 днів.

Отже, страховий стаж позивача має бути обчислений за наступною формулою:

175 (143+32) (загальна кількість людино-день) / 25,4 = 6 (кількість повних місяців)

175 (6 місяців х 25,4) = 175-152,4 = 23 дні.

Отже, страховий стаж позивача за період роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області становить 0 років 6 місяців 23 дні.

Одночасно, як свідчать матеріали справи, станом на час звернення позивача із заявою про призначення його пенсії, страховий стаж, що був обрахований та врахований пенсійним органом становить 30 років 3 місяці 9 днів.

Відтак загальний страховий стаж позивача станом на 04.10.2024, має становити 30 років 10 місяців 2 дні з урахуванням страхового стажу за період роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області 0 років 6 місяців 23 дні.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд вважає наявними правові підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати в трудовий (страховий стаж) ОСОБА_1 час його роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, що становить 0 років 6 місяців 23 дні, що дорівнює за 1981 рік 143 людино-днів, за 1982 рік 32 людино-днів.

При цьому, суд вважає за необхідне сформувати резолютивну частину рішення суду у спосіб, який наведений вище.

Одночасно, суд при вирішенні даного спору по суті вважає за необхідне зауважити, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961 (далі Постанова правління ПФУ №25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, процедура передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1, заява про призначення (перерахунок) пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Відтак, у спірному випадку обов`язок щодо призначення позивачу пенсії має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як орган, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення пенсії позивачу, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Суд зазначає, що позивач просить суд зобов`язати пенсійний орган призначити пенсію за віком.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що в межах спірних правовідносин, вимоги про призначення пенсії за віком є передчасними та належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві у зв`язку з тим, що належним відповідачем щодо вимоги про зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи та зобов`язання призначити пенсію є саме ГУ ПФУ в Донецькій області, яким в порядку екстериторіальності здійснювався розгляд заяви позивача про призначення пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями частини 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з статтею 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн, із застосуванням коефіцієнту 0,8 через застосування підсистеми Електронний суд, що підтверджується платежем

№ від 19.11.2024 (т. 1, а.с. 5).

Таким чином, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у повному обсязі на суму 968,96 грн.

Тим часом, як слідує зі змісту уточненої позовної заяви, представником позивача зазначено про понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. На аркуші 6 (т. 1, а.с. 40 (зворотний бік аркуша)) зазначено про подання клопотання про відшкодування судових витрат на професійну допомогу до суду під час розгляду справи.

Станом на час вирішення спору по суті згаданого клопотання представником позивача до суду не подано, у прохальній частині уточненої позовної заяви відсутня вимога про стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем на правничу допомогу.

З урахуванням наведеного, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат, а саме витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.10.2024 № 84 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84121, Донецька область,

м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3; адреса для листування: 49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, б. 106) зарахувати в трудовий (страховий стаж) ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) час його роботи в колгоспі ім. Фрунзе с. Галузинці Деражнянського району Хмельницької області, що становить 0 років 6 місяців 23 дні, що дорівнює за 1981 рік 143 людино-днів, за 1982 рік 32 людино-днів.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, адреса для листування: 49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, б. 106) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 04.10.2024, реєстраційний номер № 16070, з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути зв рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010, місцезнаходження: 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3; адреса для листування: 49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, б. 106) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.