Справа № 285/3016/25
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3016/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сусловець М.Г.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 листопада 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Кобилянського Владислава Руслановича серії ЕНА № 4510197 від 15.04.2025, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Рішенням Звягільського міськрайонного суду Житомирської області від 08.10.2025 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначив про порушення працівником поліції порядку розгляду справи, вказав, що судом не враховано відсутність доказів керування позивачем транспортним засобом.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

При цьому зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду. Також вказав, що позивачем не надано суду копії водійського посвідчення, яке спростувало б висновок про відсутність у позивача права керування транспортним засобом.

18.11.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Задорожньої В. О. про відкладення розгляду справи, яке обгрунтоване тим, що із-за військової агресії та масових атак в м. Київ введено графіки відключень електроенергії, зокрема за адресою розміщення офісу адвоката, у зв`язку з нестабільною робою мережі інтернет та відсутністю світла немає технічної можливості взяти участь в розгляді справи 18.11.2025 о 13.10 год. Тому заявник просить суд відкласти розгляд справи № 285/3016/25 на іншу визначену судом дату та час, з метою подання заяви на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференсії поза межами приміщення суду відповідно за 5 днів та наявності технічної можливості прийняти участь в розгляді апеляційної скарги.

Стосовно вказаного клопотання суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 223 КАС України вказано, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 205 цього Кодексу.

Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Проте представник позивача зазначає, що із-за військової агресії та масових атак в м. Київ введено графіки відключень електроенергії, зокрема за адресою розміщення офісу адвоката, у зв`язку з нестабільною робою мережі інтернет та відсутністю світла немає технічної можливості взяти участь.

Однак представник позивача не заявляв клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Розгляд справи призначено в приміщенні Сьомого апеляційного адміністративного суду, а тому представник позивача не позбавлений можливості взяти участь в судовому засіданні.

Щодо прохання заявника відкласти розгляд справи з метою подання заяви на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференсії поза межами приміщення суду відповідно за 5 днів та наявності технічної можливості прийняти участь в розгляді апеляційної скарги суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені ст. 286 КАС України.

Частиною 5 ст. 286 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відтак КАС України чітко встановлені скорочені строки розгляду цієї категорії справ.

При цьому враховуючи, що провадження у справі відкрито 28.10.2025, про що заявник був повідомлений 29.10.2025, то останній мав достатньо часу для звернення до суду із клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Крім того суд враховує, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника ГУНП в Житомирській області.

Відтак, враховуючи доводи представника позивача, клопотання представника відповідача та скорочені строки розгляду цієї категорії справ колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейського Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Кобилянського Владислава Руслановича серії ЕНА № 4510197 від 15.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що 15.04.2025 21:28:00 с. Чижівка Дорога Чижівка-Наталівка 05 км до села Чижівка водій керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не освітлювався задній державний знак, не працювали задні габаритні ліхтарі та не маючи права керування даним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-ХІІ учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно пункту 2.9.в ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 19.1 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

a) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла;

б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) фари або ліхтарі;

в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі.

Згідно п. 19.4 ПДР під час зупинки на дорозі в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація.

Відповідно до п. 31.4.7 "ї" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

Пунктом 2.1 "а" ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025, крім іншого, зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Житомирській області до 14.11.2025 надати суду відеозапис, яким зафіксовано вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначеного у постанові від 15.04.2025 серія ЕНА №4510197.

На виконання вимог ухвали 17.11.2025 до суду надійшла заява відповідача, до якої долучено DVD-диск із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що наданий відповідачем DVD-диск містить два відеозаписи.

Перший відеозапис здійснений відеореєстратором патрульного автомобіля, яким зафіксовано рух автомобіля в темну пору доби без освітлення заднього номерного знаку та без увімкнених габаритних ліхтарів. Вказана обставина була підставою для зупинки такого транспортного засобі.

Наступний відеозапис здійснений нагрудною камерою працівника поліції містить фіксацію розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вказаним відеозаписом підтверджується роз`яснення водію його прав та встановлено особу водія. Вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії позивачем не виконано, водійського посвідчення не пред`явлено. Жодних зауважень чи спростувань під час розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення водієм не зазначено.

Відтак, вказаним відеозаписом підтверджується порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим суд враховує, що позивачем та його представником не надано ні суду першої інстанції ні до апеляційного суду копії водійського посвідчення.

В апеляційній скарзі скаржник вказує про те, що судом першої інстанції не надано правової оцінки діям працівника патрульної поліції, як в частині грубого порушення ним норм Закону України «Про Національну поліції», так і Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте скаржником не вказано яким чином та які саме норми Закону України «Про Національну поліції» та КУпАП не враховані судом та в чому вони проявляються.

Стосовно тверджень скаржника про те, що у постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів суд зазначає, що висновки суду грунтуються на доказах, а саме підтвердженням встановлених обставин є відеозаписи, які є додатками до постанови про адміністративне правопорушення. Натомість зі сторони позивача суду не надано жодних доказів на спростування встановлених обставин справи.

Щодо доводів про те, що оскаржувана постанова не містить відомостей про місце вчинення адміністративного правопорушення, а саме відсутній район та область, що унеможливлює встановити місце вчинення адміністративного правопорушення, то суд зазначає, що у постанові вказано відомості, які є достатніми для ідентифікації місця вчинення правопорушення (с. Чижівка, дорога Чижівка-Наталівка 05 км до села Чижівка).

Щодо доводів скаржника про те, що час вчинення адміністративного правопорушення у постанові зазначено 21.28.00 год., а відеозапис з нагрудної камери поліцейського розпочинається о 21.48 год, то суд зазначає, що відеозаписом з нагрудної камери поліцейського зафіксовано розгляд справ про адміністративне правопорушення. Натомість, розгляду справи передує факт руху автомобіля без освітлення номерного знаку та з непрацюючими габаритними ліхтарями, який зафіксовано раніше.

Відповідно, безпідставними є наступні доводи представника позивача про те, що автомобіль, в якому знаходився ОСОБА_1 припаркований та не перебуває в русі, оскільки рух автомобіля зафіксований іншим відеозаписом, а саме із відеореєстратору патрульного автомобіля.

Стосовно тверджень представника позивача про те, що відповідно до фабули не зрозуміло, хто та яким транспортним засобом керував, то суд зазначає, оскаржувана постанова містить повну інформацію про особу водія, а долучені до неї докази, а саме відеозаписи підтверджують вказані у постанові обставини.

Разом з тим суд звертає увагу, що позивач був єдиним учасником дорожнього руху під час фіксації правопорушення працівниками поліції, жодних інших автомобілів чи пасажирів поруч не було, що підтверджується наданими відеозаписами.

Посилання представника позивача на те, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень вказавши в своєму рішенні, що «Судом оглянуто диск відеозапису, який знаходиться у провадженні судді Сусловця М.Г в матеріалах справи № 285/2233/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП…» та, що суд не може самостійно відшукувати докази для виявлення вини особи колегія суддів відхиляє, оскільки такі докази, як відеозаписи є додатком до оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, про що зазначено в цій постанові та відповідно мають бути враховані судом при розгляді справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представником позивача декілька разів в апеляційній скарзі вказано про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а тому у нього не було обов`язку надавати працівнику поліції будь які документи, в тому числі і посвідчення водія.

Проте суд зазначає, що факт керування позивачем транспортним засобом підтверджується не лише відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не спростовує факту керування ним транспортним засобом, а й відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля, яким зафіксовано рух транспортного засобу.

З логічного та послідовного аналізу відеозапису слідує, що саме позивач був водієм автомобіля на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту керування позивачем транспортним засобом поза розумним сумнівом. Інших аргументів, які б впливали на правову кваліфікацію спірних правовідносин, в т.ч. щодо керування транспортним засобом іншою особою, представником позивача не наведено.

В апеляційній скарзі представник позивача також зазначає, що працівник поліції не повідомляв ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи, не сповіщав про дату, про час розгляду, про особу, яка буде розглядати. Замість процедурного розгляду справи відбулося формальне надання для підпису позивачу складеної без розгляду справи постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також вказано, що поліцейським оскаржувана постанова складалась без присутності особи відносно якої така постанова винесена. Окрім того, поліцейським оскаржувану постанову винесено без проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме фактично відбулося часткове зачитування ОСОБА_1 постанови без проведення розгляду справи.

Зазначає, що при винесені оскаржуваної постанови порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для визнання відповідної постанови протиправною та її скасування у судовому порядку.

Стосовно таких тверджень представника позивача суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані доводи спростовуються встановленими судом обставини, які підтверджуються наданими відповідачем відеозаписами.

Наведені скаржником доводи не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а зводяться до незгоди скаржника із постановою працівника поліції та бажанням уникнути відповідальності.

Крім того, колегія суддів зауважує, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови і, як наслідок, про її скасування.

Якщо оскаржувану постанову прийнято відповідачем у межах його компетенції та з її змісту можна чітко встановити зміст цієї постанови (зокрема, порушення законодавства, за яке особа притягається до відповідальності) така постанова може бути визнана правомірною навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Також скаржником вказано, що відеозапис згідно з вимогами ст. 73, 74 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Стосовно таких тверджень колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Отже, показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим при вирішенні справи колегія суддів також враховує, що діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів національне законодавство України відносить до джерела підвищеної небезпеки.

Такі обставини як водіння автомобіля без наявності водійського посвідчення, без освітлення заднього номерного знаку та робочих габаритних ліхтарів, враховуючи, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, можуть призвести до аварійних ситуацій та завдати шкоди життю і здоров`ю людей, а тому вимагають особливої уваги з боку суду та відповідальності зі сторони водія.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама його незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Стосовно тверджень відповідача викладених у відзиві на апеляційну скаргу про те, що строки оскарження постанови позивачем були пропущені суд зазначає, що вказане питання розглядалося судом першої інстанції.

При цьому судом встановлено, що представником позивача подано до Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області скаргу на постанову про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №4510197 від 15.04.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності, подана в порядку ст. 288 КУпАП. 27.05.2025 на електронну адресу адвоката було отримано відповідь на розгляд вказаної скарги та рішення щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення.

Зважаючи, що скаргу було подано та розглянуто в межах строку, та відповідь і рішення щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги без задоволення, стороною захисту дотримано десятиденний строк як під час звернення до Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області із скаргою, так і до суду, після отримання відповіді від Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області, тобто звернення до суду відбулось у десятиденний строк після завершення оскарження дій та рішення відповідача до Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області - ці обставини вплинули на строки звернення до суду.

Враховуючи право скаржника на доступ до судочинства, клопотання позивача та надані позивачем на підтвердження причин пропущення строку звернення до суду докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом є поважними, а тому наявні підстави для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність постанови серії ЕНА № 4510197 від 15.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Задорожньої Вікторії Олександрівни про відкладення розгляду справи відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 08 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.