Справа № 160/23951/25
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить:
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не призначення пенсії за віком з 07.08.2024 року ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити призначення та розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки з 07.08.2024 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу в фактичному подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії, а саме з 07.08.2024.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 у серпні 2005 року була призначена пенсія за вислугою років призначену відповідно до пункту е статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення. 07.08.2024 року звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV. Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Запорізькій області було призначено пенсію за віком, розмір якої було обраховано за показниками середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки, а не за 2021-2023 роки. Крім того, зазначила, що відповідач не зарахував у подвійному розмірі до стажу роботи період з 01.01.2004 по 22.08.2005. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 25 серпня 2025 року відкрив провадження у справі за цим позовом та ухвалив судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11 вересня 2025 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що ОСОБА_1 , з 30.08.2005 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, обчислену відповідно до Закону №1058. На підставі заяви від 07.08.2024 року, спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, та наданих документів ОСОБА_1 переведено з дня звернення на пенсію за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням вимог ст. ст. 40, 42, 45 Закону 1058. При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії застосовано проіндексований показник середньої заробітної плати (доходу)в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки у розмірі 7994,47 грн., який враховується для обчислення раніше призначених пенсій, що передбачено ст. 42 Закону № 1058. Вимоги щодо зобов`язання перерахувати пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2021-2023 роки є безпідставними. Крім того, зазначили, що для зарахування періоду з 01.01.2004 по 22.08.2005 з урахуванням ст. 60 Закону № 1788 правові підстави відсутні, оскільки згідно ст. 24 Закону № 1058 зазначений період обчислюється за даними персоніфікованого обліку. Також посилався відповідач на пропуск позивачкою строку на звернення до суду з позовом.
12 вересня 2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшли матеріали пенсійної справи позивачки та відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, якій з серпня 2005 році була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".
07.08.2024 позивачка подала заяву до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з досягненням пенсійного віку.
Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та обчислюючи розмір пенсії за віком, відповідачем було застосувало середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014 - 2016 роки.
Крім того, під час первісного призначення пенсії в 2005 році період роботи з 03.08.1998 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу та спеціального стажу позивача за вислугу років з врахуванням ст. 60 Закону № 1788 у подвійному розмірі, а період роботи після 01.01.2004, а саме з 01.01.2004 по 22.08.2005 зараховано в одинарному розмірі відповідно до норм чинного законодавства.
Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо незастосування показника середньої заробітної плати по України за 2021-2023, та незарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи 01.01.2004 по 22.08.2005 позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Буквальний зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 (справа № 211/1898/17) та 10.07.2018 (справа № 520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Як видно з матеріалів справи, позивачці у 2005 році була призначена пенсія за вислугу років в пільговому обчисленні, що обрахована відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулася у 2024 році вперше.
Судом встановлено, що позивачка 07.08.2024 звернулася до відповідача із заявою та просила перерахувати пенсію у зв`язку із переходом на інший вид пенсії, а саме із пенсії за вислугу років, призначену у серпні 2005 року на пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тобто фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме пенсії за віком, замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.
Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постанові від 23.10.2018 (справа № 334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа № 185/860/17)).
Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" за вислугу років, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
При цьому, суд критично оцінює аргументи відповідача про те, що Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був підставою для призначення позивачу пенсії за вислугу років з 2005 року, оскільки Закон № 1058-ІV застосовувався виключно із метою обчислення розміру призначеної позивачці у 2005 році пенсії, вид якої визначався Законом № 1788-ХІІ.
Отже, при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно з ч. 2 ст. 40 цього Закону.
Вказані висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17 (провадження №11-731апп18), постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 577/2457/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 29 листопада 2022 року у справі №560/4589/21.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що при призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV відповідачем неправомірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 рр., що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачці пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 .
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача підлягають задоволенню. Як наслідок, належить задовольнити й похідні вимоги позивача про зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 рр., з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005 року суд зазначає наступне.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , позивачка працювала на роботах віднесених до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: з 03.08.1998 по 22.08.2005 - сестра медична палатна КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Відповідно до довідки № 112 від 03.08.2024 ОСОБА_1 працювала в умовах, що дають право на зарахування стажу у подвійному розмірі.
Також необхідно зазначити, що пенсійного фондом зараховано цей періоду відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Але період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005 року не зарахований відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», саме у подвійному обчисленні, а врахований лише для визначення права на пенсію.
Отже з 01.01.2004 по 22.08.2005 позивачка працювала медичною сестрою в психіатричній відділенні, що дає право на зарахування даного періоду роботи у подвійному обліку.
Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до вимог п.4 ст. 24 Закону №1058-ІУ встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Необхідно зауважити, що редакція ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення є чинною на теперішній час. При цьому стаття 24 Закону №1058-ІV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.
Таким чином, можна зробити висновок, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-ІУ, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 689/872/17.
Враховуючи вище зазначене звертаю увагу суду, що відповідачі неправомірно не врахували стаж роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі з 01.01.2004 по 22.08.2005.
З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 в фактичному подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005.
Суд враховує, що частинами 1, 3, 6 стаття 120 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить частково задовольнити, обравши при цьому вірний та найбільш ефективний спосіб захисту прав позивачки у спірних правовідносинах, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.
Тому враховуючи висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24 та обраний Верховним Судом у справі №620/7211/24 спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки при призначенні пенсії за віком з 07.08.2024 року ОСОБА_1 , та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки, а також зарахувати до стажу в фактичному подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з 20 лютого 2025 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.
Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, судові витрати позивачки на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, оскільки основана вимога позивачки задоволена.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2021-2023 роки при призначенні пенсії за віком з 07.08.2024 року ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, здійснити розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2021-2023 роки, а також зарахувати до стажу в фактичному подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 22.08.2005 та провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, з 20 лютого 2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ-21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ- 20490012) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП- НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев