Справа № 200/1970/25
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа №200/1970/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєва Е.Г., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 200/1970/25 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) в якому позивач просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненараховування та невиплати колишньому молодшому сержанту 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти ОСОБА_1 за період з 05 березня 2022 року (дата зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) по 22 травня 2023 року (дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) включно грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року: з 01 січня 2022 року 2 481 грн, з 01 січня 2023 року 2 684 грн, (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 704), з урахуванням виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити колишньому молодшому сержанту 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти ОСОБА_1 за період з 05 березня 2022 року (дата зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) по 22 травня 2023 року (дату виключення із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року: з 01 січня 2022 року 2 481 грн, з 01 січня 2023 року 2 684 грн, (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ № 704, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 05 березня 2022 року по 22 травня 2023 року проходив військову службу в Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_1 , де і перебував на грошовому забезпеченні.

Позивач доводив, що Військова частина НОМЕР_1 нараховувала і виплачувала грошове забезпечення не в повному обсязі внаслідок того, що розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням здійснювався з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, в той час як належало застосовувати прожитковий мінімум, встановлений законом на 01 січня календарного року, в якому проводилось нарахування та виплата грошового забезпечення, як того вимагає п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 704) в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, за період з 05 березня 2022 року по 22 травня 2023 року включно із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року: з 01 січня 2022 року 2 481 грн, з 01 січня 2023 року 2 684 грн, (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ № 704, з урахуванням виплачених сум, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 200/1970/25 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до Додатку 1 та п. 1 Приміток до Додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких він мав відповідно до законодавства за період з 05 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких він мав відповідно до законодавства за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

З 11 серпня 2005 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 07 жовтня 2023 року.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ).

З приводу проходження позивачем військової служби суд встановив такі обставини.

Як свідчить витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 березня 2022 року № 63, молодший сержант ОСОБА_1 , призначений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 Про загальну мобілізацію на посаду старшого стрільця 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 05 березня 2022 року.

Цим наказом позивачу встановлені посадовий оклад 2 910,00 грн, ВОС 101868Д, шпк старший солдат; премія в розмірі 301% посадового окладу; надбавка за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 05 березня 2022 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2022 року № 227 молодший сержант ОСОБА_1 вибув на лікування до медичного закладу Військової частини НОМЕР_6 у зв`язку із загальним захворюванням.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 серпня 2022 року № 233 молодший сержант ОСОБА_1 увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 20 серпня 2022 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2022 року № 251 молодший сержант ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , визнаний таким, що прибув з лікування з КНП Чуднівська лікарня м. Чуднів, Житомирської області.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2023 року № 145 молодший сержант, призваний за мобілізацією, ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_7 , колишній старший стрілець аеромобільно-десантного відділення аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 22 квітня 2023 року № 484-РС у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 22 травня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Ці обставини також підтверджені відповідними записами у військовому квитку серії НОМЕР_8 , а також листом Військової частини НОМЕР_1 від 24 січня 2025 року № 836/422 відповіддю на адвокатський запит представника позивача адвоката Плахтій О.В. від 11 січня 2025 року.

На підставі витягів з розрахунково-платіжних відомостей про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 №№ 139, 171, 229, 279, 328, 368, 410, 445, 496, 1, 56, 106, 183, 242, 302 суд встановив такі обставини щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження ним військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 :

за березень у квітні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 14 070,21 грн, в тому числі оклад за військовим званням 583,55 грн, посадовий оклад 2 534,52 грн, надбавка за особливості проходження служби 2 737,66 грн, премія 7 628,89 грн, індексація 585,60 грн;

за квітень у травні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 154,69 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 672,35 грн;

за травень у червні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 395,35 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 913,01 грн;

за червень у липні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 499,55 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 017,21 грн;

за липень у серпні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 548,34 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 066,00 грн;

за серпень у вересні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 764,14 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 281,80 грн;

за вересень у жовтні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 764,14 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 281,80 грн;

за жовтень в листопаді 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 907,14 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 424,80 грн;

за листопад у грудні 2022 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 764,14 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн, індексація 1 281,80 грн;

за грудень в січні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 16 953,17 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 9 759,10 грн, індексація 1 470,83 грн;

за січень в лютому 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 15 482,34 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, посадовий оклад 2 910,00 грн, надбавка за особливості проходження служби 3 143,24 грн, премія 8 759,10 грн;

за лютий в березні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 837,50 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, надбавка за вислугу років 167,50 грн;

за березень у квітні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 837,50 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, надбавка за вислугу років 167,50 грн;

за квітень у травні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 837,50 грн, в тому числі оклад за військовим званням 670,00 грн, надбавка за вислугу років 167,50 грн;

за травень у червні 2023 року нараховано грошове забезпечення в сумі 594,35 грн, в тому числі оклад за військовим званням 475,48 грн, надбавка за вислугу років 118,87 грн.

Впродовж спірного періоду Військова частина НОМЕР_1 нараховувала позивачеві грошове забезпечення, виходячи з того, що посадовий оклад та оклад за військове звання визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

Крім того, у відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 24 січня 2025 року № 836/422 Військова частина НОМЕР_1 , серед іншого, повідомила, що період виплати грошового забезпечення в розмірі, яке військовослужбовець отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, але не більш ніж за два місяці, розпочався 07 вересня 2022 року та закінчився 06 листопада 2022 року відповідно; з листопада 2022 року по січень 2023 року включно молодший сержант ОСОБА_1 продовжував отримувати надлишкові кошти, що в загальній сумі становлять 41 968,30 грн; 20 травня 2023 року позивач звернувся з рапортом на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 з проханням утримати з нього суму переплачених йому грошових коштів та надав згоду на утримання всіх переплачених сум.

Представник позивача адвокат Плахтій О.В. звернулася до командира Військової частини НОМЕР_1 з претензією від 25 січня 2025 року, в якій, з-поміж іншого, просила нарахувати та виплатити колишньому молодшому сержанту 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роботи ОСОБА_1 з 05 березня 2022 року (дата зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) по 22 травня 2023 року (дату переведення) включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатком до Постанови КМУ № 704, з урахуванням виплачених сум.

У відповідь на цю претензію листом від 11 лютого 2025 року № 836/809 Військова частина НОМЕР_1 повідомила про відсутність підстав для проведення перерахунку грошового забезпечення позивача, оскільки п. 4 Постанови КМУ № 704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Аналогічна відповідь з приводу нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення із застосування прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня календарного року, наведена і в листі Військової частини НОМЕР_1 від 24 січня 2025 року № 836/422.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Ч. 4 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

П. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 704) затверджені, зокрема, тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, а також схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

П. 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

П. 4 Постанови КМУ № 704 (в первинній редакції) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам (далі Постанова КМУ № 103), п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, в Постанові КМУ № 704 пункт 4 викладено в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постанова КМУ № 103 набрала чинності 24 лютого 2018 року.

Проте, зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови КМУ № 704 не був приведений у відповідність з нормою п. 4 цієї ж постанови.

Згідно з п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови КМУ № 103, яким, зокрема, були внесені зміни в п. 4 Постанови КМУ № 704.

Отже, зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, внесені на підставі п. 6 Постанови КМУ № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.

Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін п. 6 Постанови КМУ № 103, та правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до Постанови КМУ № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями ст. 1 якого державні соціальні стандарти це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (ст. 6 Закону № 2017).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (п. 1) та порядок встановлення державних стандартів (п. 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів (окладів за військове (спеціальне) звання) із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закони України від 14 листопада 2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік (далі Закон № 294), від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік (далі Закон № 1082), від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік (далі Закон № 1928), від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік (далі Закон № 2710) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022, 2023 роки відповідно, не містять.

Положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом № 294 не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

У справі Кечко проти України (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини наголосив, що в межах свободи дій держави перебуває право визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідних для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв, і якщо людина очевидно підходить під ці критерії це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до ст. 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в ч. 3 ст. 7 КАС правила, а також враховуючи те, що з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу Закону № 294, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Верховний Суд в постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 навів такі висновки:

(1) з 01 січня 2020 року положення п. 4 Постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Наведена вище правова позиці підтримана Верховним Судом і в постановах від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі № 380/18850/21, від 28 березня 2024 року у справі № 160/8290/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 240/16735/21 та інших.

При цьому під час розгляду справи № 380/18850/21 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18) положень п. 4 Постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинною до набрання чинності Постановою КМУ № 103.

12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481 Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 (далі Постанова КМУ № 481).

Постанова КМУ № 481 набрала чинності 20 травня 2023 року.

На підставі п. 2 Постанови КМУ № 481 внесені зміни до п. 4 Постанови КМУ № 704, шляхом викладення абзацу 1 в такій редакції:

4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, в період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно розмір посадового окладу та окладу за військове званням військовослужбовців мав визначатися відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та з урахуванням правил, наведених в п. 1 Приміток до додатку 1 та в п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

Суд встановив, що в період з 05 березня 2022 року по 22 травня 2023 року включно ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, був зарахований до списків особового складу та перебував на всіх видах забезпечення, в тому числі на грошовому забезпеченні, у Військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05 березня 2022 року № 63, молодший сержант ОСОБА_1 , призначений на посаду старшого стрільця 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 05 березня 2022 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2022 року № 227 позивач вибув на лікування до медичного закладу Військової частини НОМЕР_6 у зв`язку із загальним захворюванням.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 серпня 2022 року № 233 позивач увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 з 20 серпня 2022 року.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2022 року № 251 молодший сержант ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , визнаний таким, що прибув з лікування з КНП Чуднівська лікарня м. Чуднів, Житомирської області.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 травня 2023 року № 145 молодший сержант ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_7 , з 22 травня 2023 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Аналіз відомостей про нараховане позивачу грошове забезпечення дозволяє дійти висновку про те, що посадовий оклад ОСОБА_1 був визначений шляхом множення тарифного коефіцієнта, визначеного згідно з додатком 1 до Постанови КМУ № 704, на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року № 2246-VІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік (далі Закон № 2246) на 01 січня 2018 року, та з урахуванням правил заокруглення, наведених в п. 1 Примітки до додатку 1 Постанови КМУ № 704.

Оклад позивача за військовим званням був визначений шляхом множення тарифного коефіцієнта, визначеного згідно з додатком 14 до Постанови КМУ № 704, на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом № 2246 на 01 січня 2018 року, та з урахуванням правил заокруглення, наведених в п. 1 Примітки до додатку 14 Постанови КМУ № 704.

Згадані вище складові грошового забезпечення були визначені із застосуванням п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, яка діяла з 24 лютого 2018 року по 29 січня 2020 року, тобто до набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин з урахуванням висновків Верховного Суду, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незастосуванні п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 1 та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, підлягає визнанню протиправною.

Протиправна бездіяльність відповідача мала наслідком не лише неправильне визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а й інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які обчислюються з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням.

За вказаних обставин відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача на отримання грошового забезпечення в повному розмірі, визначеному відповідно до законодавства, є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 :

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких він мав відповідно до законодавства за період з 05 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум;

- перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких він мав відповідно до законодавства за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704, та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум.

Застосований судом спосіб захисту забезпечує повне та ефективне поновлення права позивача на належне грошове забезпечення, оскільки на виконання цього рішення Військова частина НОМЕР_1 має здійснити перерахунок не лише посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , а й в с і х інших щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення, (які обчислюються з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням), право на отримання яких позивач мав відповідно до законодавства, та провести їх виплату з урахуванням фактично виплачених сум.

При обранні вказаного способу захисту, зокрема, в частині покладання на відповідача обов`язку здійснити перерахунок грошового забезпечення, включаючи щомісячні основні і додаткові види грошового забезпечення, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких він мав відповідно до законодавства, суд враховує, що в період з 05 березня 2022 року по 19 травня 2023 року ОСОБА_1 не лише проходив службу на посаді старшого стрільця 1 аеромобільно-десантного відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти Військової частини НОМЕР_1 , а й був увільнений від займаної посади та перебував у розпорядженні командира військової частини.

Виплата грошового забезпечення у період перебування військовослужбовця у розпорядженні або в період звільнення від посади регламентована нормами розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, (далі Порядок № 260).

Згідно з п. 1 розділу XXVIII Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.

Такий порядок виплати грошового забезпечення не стосується військовослужбовців, зарахованих у розпорядження посадових осіб (які мають право призначення на посади) відповідно до пп. пп. 12-1 та 13 п. 116, а також п. 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Відповідно до п. 2 розділу XXVIII Порядку № 260 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Днем звільнення з посади військовослужбовців розформованих військових частин уважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня закінчення розформування військової частини, визначеного директивою вищого штабу.

Днем звільнення з посади (скорочення займаної посади) у разі внесення змін до штату вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків, але не пізніше дня, установленого відповідними директивами та змінами до штатів, визначених вищим штабом.

Відповідно до п. 4 розділу XXVIII Порядку № 260 якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.

Згідно з п. 5 розділу XXVIII Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

За правилами, наведеними в п. 6 розділу XXVIII Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців під час перебування у розпорядженні підлягає перерахунку в разі набуття права на збільшення розмірів окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також змін у нормах грошового забезпечення.

За загальним правилом, наведеним п. 1 розділу XXVIII Порядку № 260, позивач мав право грошове забезпечення в розмірі грошового забезпечення, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці, а після закінчення двомісячного терміну відповідно до п. 5 розділу XXVIII Порядку № 260 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. (Докази прийняття Міністром оборони України рішення про продовження строків виплати позивачеві грошового забезпечення за займаною посадою до зарахування в розпорядження понад два місяці суду не надані).

Таким чином, в період перебування ОСОБА_1 на посаді та впродовж двох місяців з часу його зарахування у розпорядження, Військова частина НОМЕР_1 мала застосовувати п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 1 та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1 і 14 до Постанови КМУ № 704.

В період перебування позивача в розпорядженні понад два місяці Військова частина НОМЕР_1 мала застосовувати п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції, чинній до 24 лютого 2018 року, та п. 1 Приміток до додатку 14 до цієї постанови при обчисленні розміру окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатком 14 до цієї постанови.

При цьому суд не вдається до оцінки правомірності дій (бездіяльності) відповідача, пов`язаних з нарахуванням, виплатою, утриманням грошового забезпечення за час перебування позивача в розпорядженні, які не пов`язані із застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, оскільки ці питання перебувають поза межами предмета спору у справі, що розглядається.

Суд зауважує, що в контексті спірних правовідносин при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивачеві Військовій частині НОМЕР_1 належить застосувати прожитковий мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року, а саме:

ст. 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення:

працездатних осіб: з 1 січня 2 481 гривня;

ст. 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум основних соціальних і демографічних груп населення:

працездатних осіб 2 684 гривні.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині, яка стосується нарахування та виплати грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року: з 01 січня 2022 року 2 481 грн, з 01 січня 2023 року 2 684 грн, (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ № 704, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 704 (в редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин), розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року, застосовувався лише для визначення розміру таких складових грошового забезпечення як посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням.

Решта складових грошового забезпечення (основних, додаткових чи одноразових) обчислювалися відповідно до Закону № 2011, Постанови КМУ № 704, Порядку № 260 тощо, в тому числі з врахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням. Однак безпосередньо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року, як розрахункова величина для обчислення таких складових грошового забезпечення не застосовується.

Відтак, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та покладання на неї обов`язку вчинити певні дії в частині нарахування та виплати таких складових грошового забезпечення як процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ № 704.

Також відсутні підстави для обчислення грошового забезпечення позивача із застосуванням такого показника як не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі Закон № 1774), п. 3 Розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1774, після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Верховний Суд в постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 200/3757/20-а і № 240/11952/19 щодо застосування положень п. 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою КМУ № 103, та п. 3 розділу II Закону № 1774, навів висновок про те, що згідно з Постановою КМУ № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Враховуючи, що норма п. 3 розділу II Закону № 1774 не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п. 4 Постанови КМУ № 704, у редакції до внесення змін Постановою КМУ № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови КМУ № 704, відсутні правові підстави для обчислення розміру грошового забезпечення позивача, визначаючи із застосуванням показника не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 22 травня 2023 року включно, а також в частині покладання на неї обов`язку здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення за цей період, не підлягають задоволенню, як безпідставні.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що до спірних правовідносин за період з 20 травня 2023 року по 22 травня 2023 року включно належить застосовувати норму п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 481, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

При цьому норма п. 4 Постанови КМУ № 704 в редакції Постанови КМУ № 481 не вступає в суперечність з нормативно-правовими актами, що мають вищу юридичну силу, зокрема Законом № 2011, а тому вона підлягає застосуванню до спірних правовідносин за період з 20 травня 2023 року по 22 травня 2023 року включно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 200/1970/25 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 200/1970/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв