Справа № 483/1253/25
Суддя: Шевиріна Т. Д.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1253/25
Провадження № 2-а/483/21/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в місті Києві в особі департаменту патрульної поліції, інспектора 2-ї роти 1-го батальйону 1-го полку управління патрульної поліції в м. Києві Ясури Олександра Сергійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з вказаним адміністративним позовом, в якому просив: скасувати постанову серії ЕНА №5322558 від 01 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 вересня 2025 року капітаном поліції 2-ї роти 1-го батальйону управління патрульної поліції в м. Києві Ясурою О.С. винесено оскаржувану постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: за керування 01 вересня 2025 року о 13 год. 34 хв. у м. Києві по вул. Північній, 44, транспортним засобом та не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії. Посилаючись на те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсності, інспектором не було враховано пояснення водія, причина зупинки ТЗ була надумана та штучно створена, так як поліцейський не довів факт порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР), Хорошун С.М. просив задовольнити позовні вимоги.

На вказану позовну заяву відповідач надав відзив, в якому просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 в порушення п. 2.4А ПДР України на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію". Відтак, факт відмови позивача надати на вимогу поліцейського визначені ПДР документи зафіксовано у встановленому законом порядку. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про пропуск відповідачем встановленого судом строку для подання відзиву.

Сторони у судове засідання не з`явилися, заяв/клопотань не направили.

З матеріалів справи слідує, що 22 вересня 2025 року судом відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк для надання відзиву, а саме 5 днів з моменту отримання копії вказаної ухвали (а.с. 17).

З матеріалів справи слідує, що копію ухвали було направлено відповідачу водночас до електронного кабінету та засобами поштового зв`язку.

Так, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, копію ухвали вручено відповідачу 07 жовтня 2025 року, а 13 жовтня 2025 відповідач реалізував своє право та направив відзив засобами поштового зв`язку.

З наведеного слідує, що процесуальна поведінка відповідача не була пасивною і він з дати фактичного отримання копії ухвали у встановлений судом строк направив відзив на позовну заяву.

Дослідивши позовну заяву та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що 01 вересня 2025 року під час патрулювання близько 13 год. 24 хв. м. Києві, вул. Північна, 44, екіпажем управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції було виявлено транспортний засіб «Кіа» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Зазначений транспортний засіб було зупинено за порушення правил проїзду перехрестя (а.с. 11-13, 33).

З дослідженого судом відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський представився, поінформував водія про причину зупинки. В ході спілкування було висунуто вимогу згідно з п. 2.4 ПДР, а саме: пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, зокрема посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також чинний поліс обов`язкового страхування. Разом із тим ОСОБА_1 на неодноразову вимогу пред`явити вищевказані документи відповів відмовою, вимагаючи докази порушення ним ПДР (а.с. 33).

Судом також встановлено, що 01 вересня 2025 року капітаном поліції 2-ї роти 1-го батальйону управління патрульної поліції в м. Києві Ясурою О.С. прийнято оскаржувану постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», врегульований Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, крім інших, статтею 126 КУпАП.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до п. 2.4А ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП врегульовано, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

За змістом п. 2.1А ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

Зокрема, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 1 статті 126 КУпАП, а саме: накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням викладеного, а також того, що відповідач свій процесуальний обов`язок доказування виконав надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також того, що гарантії прав позивача під час розгляду справи були дотримані, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 241-243, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в м. Києві в особі департаменту патрульної поліції, інспектора 2-ї роти 1-го батальйону 1-го полку управління патрульної поліції в м. Києві Ясури Олександра Сергійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: