Справа № 461/3337/25
Суддя: Павлюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3337/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Павлюк О. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнаткович В. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Жолобович Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 20; ідентифікаційний номер: 26256659) про визнання протиправним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

1. Рух по справі та позиції учасників

18.08.2025 з Львівського окружного адміністративного суду за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова надійшла вказана позовна заява, у якій Позивач просить визнати нечинним та скасувати протокол Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради серії ЛВ № 001124 від 11.04.2025.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, 17 квітня 2025 року на електронну адресу Позивача прийшов пакет документів з Офісу Охорони культурної спадщини під назвою ПРИПИС про усунення порушень вимог законодавства з охорони культурної спадщини № 0004-вих-54762 від 14.04.2025 року на підставі протоколу ЛВ № 001124 від 11.04.2025. Зазначає, що невідома особа ОСОБА_2 , невідомо де, невідомо коли і за яких обставин склав протокол ЛВ № 001124, у який вніс персональні дані Позивача, які він йому ніколи не надавав. ОСОБА_2 у тексті протоколу безпідставно звинуватив Позивача у правочинах, які він не вчиняв. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свої повноваження у протоколі та приписі жодним чином не підтвердили, при цьому присвоїли собі одноосібне право на одноосібне прийняття рішень щодо історичної спадщини, на що їх ніхто не уповноважував, що має ознаки кримінального правопорушення у частині ст. 364 КК України. На підставі невідомих Позивачу джерел ОСОБА_2 склав одноосібний власний Протокол, а ОСОБА_3 намалювала припис. Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності чого зроблено не було. Зокрема, Позивач не здійснював жодного демонтажу «автентичної плитки» на 1 поверсі будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , не збивав ніякого оздоблення стін на першому поверсі вказаного будинку (про яке оздоблення йде мова взагалі не зрозуміло), ???не демонтовував ніякої дерев?яної підлоги. При цьому, як відомо Позивачу, плитку частково знищено і залито цементом ЛКП Старий Львів, переоздоблення на стінах внаслідок неналежного обслуговування будинку балансоутримувачем ЛКП Старий Львів, звідки з?явилась недостовірна інформація, що дерев?яна підлога, яка вже багато років як згнила, що є наслідком злочинних дій та бездіяльності так званого господарювання у будинку ЛКП Старий Львів. Також зазначає, що у Протоколі зазначаються голослівні твердження щодо того, що відбулось залиття бетонної стяжки, а це ймовірно зробило ЛКП Старий Львів, приховуючи зникнення автентичної плитки та згнилої дерев?яної підлоги. У протоколі ОСОБА_2 зазначає, що Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що впринципі є неможливим, оскільки за цією адресою знаходиться нежитлове приміщення, у якому розміщений заклад громадського харчування. Таким чином, ОСОБА_2 очевидно, на що вказують реальні обставини взаємовідносин, у змові з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ЛКП Старий Львів, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідомо вніс у протокол завідомо сфальсифіковані дані про Позивача та звинуватив його у правочинах, які він не вчиняв. Так званий протокол, у якому в розділі «пом?якшуючі чи обтяжуючі обставини» відсутні будь- які докази дотичності ОСОБА_1 до правопорушень. У розділі про роз?яснення порушнику його прав також немає жодних записів щодо дотичності ОСОБА_1 , що означає відсутність так званого порушника при складанні протоколу. Підпис щодо отримання роз?яснення відсутній. У протоколі відсутні пояснення особи щодо якої складено протокол та відмову у підписанні цього протоколу порушником, що підтверджує складання цього документу без участі Позивача за невідомих йому обставин і причин. Зміст протоколу у частині правопорушень гр. ОСОБА_2 є його фантазіями чи прямими вказівками його керівництва ОСОБА_10 , що підтверджується в наступних розділах протоколу «свідки і потерпілі», оскільки такі дані відсутні, тобто свідків і потерпілих немає, заяви порушення чиїхось прав не має, як і не має в протоколі розміру нанесених збитків. У зв`язку з наведеним, вважає винесений щодо нього Протокол незаконним, та просить суд позов задовольнити.

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 20.08.2025 відкрив провадження у справі, справу вирішив розглядати за правилами, встановленими статтею 286 КАС України.

27.08.2025 на адресу суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представниця відповідача Вовк І. В. скерувала до суду відзив, у якому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує, що у протоколі серії ЛВ № 001124 від 11.04.2025 зазначені обставини, що стали підставою його складання: ОСОБА_1 самовільно, без отримання відповідних дозволів, здійснив роботи у приміщеннях загального користування будинку на 1-му поверсі, позначених у поверховому плані під № XII та № XIII. Зокрема: проведений демонтаж автентичних плит на підлозі; здійснене збиття оздоблення стіни у приміщенні загального користування (№ XIII); демонтована дерев`яна підлога та залита бетонну стяжку. Ці роботи виконані без отримання письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, що є прямим порушенням ч. 1, 2 ст. 24, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини», які встановлюють обов`язок отримання дозволів органу охорони культурної спадщини для проведення будь-яких робіт, що можуть змінити, пошкодити або знищити об`єкти культурної спадщини. Отже, доказом, який підтверджує вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого абз. 5 ч. 1 ст. 92 КУпАП («самовільне проведення земляних, будівельних чи інших робіт на об`єкті культурної спадщини»), є насамперед протокол серії ЛВ № 001124 від 11.04.2025, складений уповноваженою особою Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради. Вказаний протокол відповідає вимогам закону, є належним і допустимим доказом відповідно до ст. 251 КУпАП, та у сукупності з іншими доказами підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначено, що такий складений уповноваженою особою офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради, начальником юридичного відділу управління охорони та використання об`єктів культурної спадщини офісу охорони культурної спадщини ОСОБА_2 . Також вказані обставини, щодо яких протокол складений: ОСОБА_1 самовільно у приміщенні загального користування на 1-му поверсі позначеному у поверховому плані під № XII та № XIII проведено демонтаж автентичних плит на підлозі і здійснено збиття оздоблення стіни у приміщенні загального користування на 1 поверсі позначеному у поверховому плані під № XIII демонтовано дерев`яну підлогу і на її місці залито бетонну стяжку без отримання письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, чим порушено ч. 1, 2 ст. 24, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Також до відзиву у якості додатку долучає відеозапис, наданий працівниками поліції, з якого вбачається (у проміжку з 8 хвилина 48 секунди по 9 хвилину 42 секунди), що Позивач на вимогу представника правоохоронного органу надає свої паспортні дані для встановлення особи. Отже, окрім уповноважених осіб Офісу охорони культурної спадщини, 11.04.2025 до будинку № 9 на вул. Підвальній прибули за викликом співробітники Національної поліції України. На місці події останні зафіксували факт проведення будівельних робіт, які є порушенням вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини. Окрім вищевказаного, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не підлягає оскарженню у порядку адміністративного оскарження чи у порядку адміністративного судочинства, оскільки за своєю природою та змістом не являється рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обов`язків особи.

29.09.2025 від Позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що у цьому випадку протокол є саме тим неправомірним адміністративним актом, котрий оскаржено в силу Закону, а тому просить позов задовольнити.

29.09.2025 від представниці Відповідача у цій справі Вовк І. В. до суду надійшло клопотання, у якому остання просила залишити вказаний позов без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України, у задоволенні якого суд ухвалою від 29.09.2025 відмовив.

19.11.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання Позивача про виклик свідків, про що був внесений відповідний запис до протоколу судового засідання, оскільки Позивач у своєму клопотанні чітко не зазначив, які саме відомості відомі свідкам та не вказав, з яких джерел свідкам відомо інформацію, що належить з`ясувати у справі, крім того, не вказав обставини, які свідки можуть підтвердити.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому, просив такий задовольнити.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснення надала аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позову відмовити.

2. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Суд, заслухавши доводи учасників, дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з таких доводів та мотивів.

Суд встановив, що уповноважена особа Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради начальник юридичного відділу управління охорони та використання об`єктів культурної спадщини Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради Карнидал Віктор Васильович склав Протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 001124 від 11 квітня 2025 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 самовільно у приміщенні загального користування на 1-му поверсі позначеному у поверховому плані під № XII та № XIII провів демонтаж автентичних плит на підлозі і здійснив збиття оздоблення стіни у приміщенні загального користування, на 1 поверсі, позначеному у поверховому плані під № XIII демонтував дерев`яну підлогу і на її місці залив бетонну стяжку без отримання письмового дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини, чим порушив ч. 1, 2 ст. 24, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про охорону культурної спадщини». Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 92 КУпАП (а. с. 7-9).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне розслідування являє собою адміністративно-процесуальну процедуру, що складається зі сукупності адміністративно - процесуальних дій, спрямованих на збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Адміністративне розслідування проводиться з метою виявлення додаткових обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто обставин, які не встановлюються у протоколі і не встановлюються у повному обсязі при попередній перевірці.

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 КУпАП порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 255 КУпАП до числа таких осіб віднесені, зокрема, органи (посадові особи), уповноважені у сфері охорони культурної спадщини. Вони мають право складати протоколи за правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 92 КУпАП («Порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини»).

Відповідно до п.2.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері охорони культурної спадщини, затвердженої Наказом Міністерства культури і туризму України № 636 від 04.08.2006, при вчиненні громадянами або посадовими особами адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 92 КУпАП, уповноваженими на те посадовими особами органів охорони культурної спадщини та громадськими інспекторами Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, відповідно до статей 254-256 КУпАП, складається протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, дані, що містяться у протоколі відповідно до вимог статті 251 КУпАП, є доказами, які підлягають оцінці судом в порядку ст. 252 цього ж кодексу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідність та законність дій щодо складання протоколу та долучення до матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності інших доказів має оцінюватись судом (суддею), у провадженні якого знаходиться матеріал про притягнення особи до адміністративної відповідальності, у сукупності з іншими доказами відповідно до процесуального закону.

Згідно зі статтею 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, у якій протокол є доказом.

Суд звертає увагу, що факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка у подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи.

Отже, протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав, у цьому випадку для позивача, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач оскаржує дії Відповідача зі складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що оформлення уповноваженою особою Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради матеріалів про адміністративні правопорушення за порушення вимог законодавства про охорону культурної спадщини здійснюється ними на виконання покладених на них функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для Позивача.

У контексті вказаного слід додатково звернути увагу, що у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 5 КАС України).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

У контексті спірних правовідносин слід наголосити, що складання протоколу це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, у силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тому, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Водночас, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право Позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 07 лютого 2019 року у справі № 640/6550/15-а, та у постанові від 22 червня 2023 року у справі № 752/5417/19.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись ст. 2, 20, 44, 72, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст цього рішення виготовлений 20.11.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 );

Відповідач: Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, 20; ідентифікаційний номер: 26256659);

Представники відповідача: Вовк Ірина Василівна, Жолобович Юлія Василівна (адреса: м. Львів, вул. Героїв України, 93; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ).

Суддя Ольга ПАВЛЮК