Справа № 460/1187/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 460/1187/25 пров. № А/857/13616/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1 ;

від відповідачів - Вороновська М.А., Башук Ю.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України та Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, скасування висновків акта перевірки діяльності арбітражного керуючого (суддя суду І інстанції: Махаринець Д.Є.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12.03.2025р. м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

27.01.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих Міністерства юстиції від 09.01.2025р. щодо розгляду питання пункту тринадцятого порядку денного дисциплінарної комісії: не скасовувати висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р., складеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ);

скасувати висновки Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., про те, що арбітражним керуючим Мельником М.А. грубо порушено вимоги п.1 ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі КУзПБ) та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а саме: арбітражним керуючим Мельником М.А. не дотримано вимог законодавства та порушено строк проведення опитування (який менший 15 днів з дня отримання повідомлення про проведення загальних зборів кредиторів), як невідповідні вимогам законодавства;

скасувати висновки Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., про те, що арбітражним керуючим Мельником М.А. грубо порушено вимоги п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ, а саме: арбітражним керуючим Мельником М.А. не дотримано вимог законодавства та неправильно визначено кількість голосів кредитора Головного управління /ГУ/ ДПС у Житомирській обл. під час проведення зборів кредиторів шляхом опитування, щодо визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів і дострокового припинення повноважень окремих його членів, як невідповідні вимогам законодавства;

покласти судові витрати на відповідачів (Т.1, а.с.1-16).

Розгляд цієї справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними у справі матеріалами (Т.1, а.с.139-140).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих Міністерства юстиції України, викладене в протоколі № 1/25 від 09.01.2025р., про розгляд питання п.13 порядку денного дисциплінарної комісії: не скасовувати висновки акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р., складеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ); скасовано висновки Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., що арбітражним керуючим Мельником М.А. грубо порушено вимоги п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а саме, що арбітражним керуючим Мельником М.А. не дотримано вимог законодавства та порушено строк проведення опитування (який менший 15 днів з дня отримання повідомлення про проведення загальних зборів кредиторів); скасовано висновки Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., що арбітражним керуючим Мельником М.А. грубо порушено вимоги п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ, а саме, що арбітражним керуючим Мельником М.А. не дотримано вимог законодавства та неправильно визначено кількість голосів кредитора ГУ ДПС у Житомирській обл. під час проведення зборів кредиторів шляхом опитування, щодо визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів і дострокового припинення повноважень окремих його членів; вирішено питання про розподіл судових витрат (Т.2, а.с.11-16).

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржили відповідачі.

У своїй апеляційній скарзі відповідач Міністерство юстиції України, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.37-44).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно усталеної судової практики акт перевірки та його висновки не можуть бути предметом судового спору. Також протокол дисциплінарної комісії є процесуальним документом, в якому відображено процедуру проведення засідання комісії та результати розгляду питань, що були поставлені на порядок денний.

На засіданні дисциплінарної комісії від 09.01.2025р. прийнято рішення про відхилення подання структурного підрозділу Міністерства юстиції України № 104-24 від 22.11.2024р., внесеного на підставі Акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., і не прийнято рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Діючим законодавством не передбачено здійснення будь-яких подальших дій щодо діяльності арбітражного керуючого на підставі вже розглянутих на засіданні комісії висновків зазначеного Акта, що не враховано судом першої інстанції.

Окрім цього, повноваження дисциплінарної комісії щодо прийняття відповідного рішення стосовно арбітражних керуючих є виключно її компетенцією, а тому належить до дискреційних повноважень. Отже, суд обрав неналежний спосіб захисту прав та інтересів позивача.

В поданій апеляційній скарзі відповідач Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.19-27).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позапланова перевірка, проведена Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ), виявила певні порушення щодо ведення реєстру вимог кредиторів і процедурних аспектів проведення зборів кредиторів.

Зокрема, арбітражним керуючим Мельником М.А. грубо порушено вимоги п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а саме останнім недотримано вимог законодавства та порушено строк проведення опитування (який менший 15 днів з дня отримання повідомлення про проведення загальних зборів кредиторів).

Також позивач допустив порушення п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 КУзПБ: неправильно визначив кількість голосів кредитора ГУ ДПС у Житомирській обл. під час проведення зборів кредиторів шляхом опитування щодо визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів і дострокового припинення повноважень окремих його членів.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги, в яких останній вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення, що відповідає усталеній судовій практиці (Т.2, а.с.73-79, 88-99).

У свою чергу, відповідач Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) направило відповідь на відзив на апеляційну скаргу (Т.2, а.с.102-114), а позивач ОСОБА_1 подав додаткові письмові пояснення (Т.2, а.с.157-159).

Ухвалою апеляційного суду від 28.04.2025р. вирішено апеляційний розгляд здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (Т.2, а.с.62-63).

Відповідно до ухвали апеляційного суду 22.10.2025р. призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні 18.22.2025р. (Т.2, а.с.118-119).

Згідно протокольної ухвали апеляційного суду від 18.11.2025р. в зв`язку із зміною назви Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України на підставі постанови КМ України № 517 від 06.05.2025р. «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну цього відповідача його правонаступником - Київським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів на підтримання поданих скарг, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, Регіональним відділом з питань банкрутства Управління банкрутства Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) проведено з 04.11.2024р. по 08.11.2024р. позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1930 від 19.12.2019р.).

За результатами перевірки складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 52/24 від 08.11.2024р. (надалі Довідка) (Т.1, а.с.31-47).

Не погоджуючись з висновками викладеними у вказаній довідці, позивач скерував на адресу Регіонального відділу з питань банкрутства Управління банкрутства Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заперечення вих. № 01-20/7 від 14.11.2024р. (Т.1, а.с.95-105).

19.11.2024р. складено Акт № 69/24 про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (надалі Акт) (Т.1, а.с.21-30).

За висновками складеного Акта арбітражний керуючий Мельник М.А. допустив такі порушення:

грубо порушив вимоги п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, а саме не дотримано вимог законодавства та порушено строк проведення опитування (який менший 15 днів з дня отримання Повідомлення про проведення загальних зборів кредиторів);

грубо порушив вимоги п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ, а саме арбітражним керуючим Мельником М.А. не дотримано вимог законодавства та неправильно визначено кількість голосів кредитора ГУ ДПС у Житомирській обл. під час проведення зборів кредиторів шляхом опитування.

11.12.2024р. до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (надалі - Дисциплінарна комісія) позивач направив заперечення № 01-20/9 для встановлення відповідності висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р. (Т.1, а.с.85-94), а 06.01.2025р. - письмові пояснення № 01-20/10 (Т.1, а.с.111-116).

09.01.2025р. відбулося засідання Дисциплінарної комісії; згідно з пунктом четвертим порядку денного Дисциплінарною комісією розглядалось подання № 104-24 від 22.11.2024р. про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі листа - пропозиції Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 58354/10.2-24 від 21.11.2024р.

За результатами розгляду цього питання Дисциплінарна комісія прийняла рішення: відхилити подання структурного підрозділу Мін`юсту № 104-24 від 22.11.2024р. про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом тринадцятим порядку денного Дисциплінарною комісією розглядалось звернення арбітражного керуючого Мельника М.А. № 01-20/9 від 11.12.2024р. щодо незгоди з висновками Акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р., складеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ).

За результатами розгляду цього питання Дисциплінарна комісія прийняла рішення: не скасовувати висновки Акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р., складеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) (Т.1, а.с.207-208, 209-210).

Вважаючи спірне рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих Міністерства юстиції від 09.01.2025р. щодо розгляду питання пункту тринадцятого порядку денного, а також висновки Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 69/24 від 19.11.2024р., щодо порушення вимог п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ, помилковими, позивач арбітражний керуючий Мельник М.А. звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Вирішуючи розглядуваний спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що виявлені відповідачами порушення не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, при цьому позивач обрав належний спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Спірні правовідносини регулюються КУзПБ та іншими підзаконними актами.

Відповідно до приписів КУзПБ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

п.1 ч.2 ст.12 - арбітражний керуючий зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог законодавства.

абз.12 ч.2 ст.47 - ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

ч.4 ст.48 - конкурсні кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів за результатами попереднього засідання господарського суду та кратну одній тисячі гривень.

Під час визначення кількості голосів кредиторів з правом вирішального голосу не враховуються суми неустойки (штрафу, пені), інші фінансові санкції, моральна шкода, судовий збір у справі про банкрутство, заявлені або сплачені кредиторами в провадженні у справі про банкрутство.

абз.2 ч.6 ст.48 - вибори комітету кредиторів проводяться відкритим голосуванням більшістю голосів присутніх на зборах кредиторів, визначених відповідно до частини четвертої цієї статті.

абз.3 ч.1 п.1-6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» - тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування, збори (комітет) кредиторів можуть проводитися шляхом опитування. Ініціатор опитування надсилає всім учасникам зборів (комітету) кредиторів запит з проектом рішення щодо запропонованого питання (питань). У такому запиті зазначаються адреса, на яку учасники опитування мають надіслати свою відповідь, та строк надання відповіді. Запит надсилається на адреси електронної пошти учасників зборів (комітету) кредиторів, зазначені в заявах з грошовими вимогами до боржника, або на офіційно повідомлену адресу. У разі відсутності в учасника опитування адреси електронної пошти запит надсилається поштовим відправленням. У такому разі строк проведення опитування має враховувати строки надходження поштової кореспонденції. У разі згоди із запропонованим рішенням учасник опитування підписує проект рішення та надсилає його ініціатору протягом 15 днів з дня отримання запиту. Згода учасника опитування з прийнятим рішенням має бути безумовною. Рішення учасника опитування, надіслане разом з документами, що підтверджують його повноваження, на електронну пошту ініціатора опитування, підписується з використанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи. Рішення учасника опитування, надіслане засобами поштового зв`язку, підписується особисто учасником опитування або його представником з наданням документів, що підтверджують повноваження представника. Відповіді, отримані після закінчення встановленого строку або такі, зміст яких не дає змоги встановити волевиявлення учасника опитування щодо порушеного питання, не враховуються під час підрахунку результатів голосування з такого питання. Ініціатор опитування зобов`язаний викласти прийняте рішення у письмовій формі, додати до нього копії відповідей усіх учасників опитування та надіслати всім учасникам зборів (комітету) кредиторів у порядку, встановленому для надсилання запитів, протягом 10 днів з дати завершення строку для прийняття ним відповідей від учасників зборів (комітету) кредиторів. Датою прийняття рішення вважається останній день строку, протягом якого учасники опитування мали надіслати свої відповіді ініціатору опитування.

Порядок здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих затверджено наказом Міністерства юстиції України № 3928/5 від 06.12.2019р. (надалі Порядок № 3928/5; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.6 розділу VI Порядку № 3928/5 акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Порядком випадках та підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки складається із вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині міститься інформація про вид перевірки, склад комісії, підставу для її проведення, строк проведення перевірки, дані про арбітражного керуючого, щодо якого проводилась перевірка, місце проведення перевірки та реквізити Довідки.

В описовій частині Акта перевірки містяться інформація про виявлені під час перевірки порушення, які наводяться відповідно до резолютивної частини Довідки, оцінка пояснень, зауважень, заперечень до Довідки і документів, наданих арбітражним керуючим та/або представниками саморегулівної організації арбітражних керуючих, залученими до проведення перевірки, та інформація про усунення арбітражним керуючим зазначених у Довідці порушень. Якщо територіальний орган Мін`юсту було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу, описова частина Акта перевірки має містити інформацію з Висновку.

У резолютивній частині Акта перевірки комісія з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень до Довідки і документів, наданих арбітражним керуючим та/або представниками саморегулівної організації арбітражних керуючих, залученими до проведення перевірки, або усунених порушень, а також Висновку (якщо територіальний орган Мін`юсту було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу) робить висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства в діяльності арбітражного керуючого.

У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині Акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання Акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині Акта перевірки не зазначаються.

У резолютивній частині Акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

У разі виявлення за результатами перевірки грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, комісія обов`язково зазначає причинно-наслідковий зв`язок між вчиненим арбітражним керуючим порушенням та наслідками, які настали (можуть настати) для боржника та/або кредиторів.

В частині виявлених відповідачами порушень, допущених зі сторони арбітражного керуючого ОСОБА_1 колегія суддів враховує наступне.

Буквальний аналіз приписів абз.3 ч.1 п.1-6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ вказує на те, що вказані норми не покладають на арбітражного керуючого обов`язок повідомлення учасників опитування за 15 днів до кінцевої дати голосування на загальних зборах (комітеті) кредиторів.

Такий висновок слідує з того, що в силу вказаних норм учасник опитування підписує проект рішення та надсилає його ініціатору протягом 15 днів з дня отримання запиту. Ця норма стосується виключно прав кредитора і носить диспозитивний характер; водночас, така норма не визначає обов`язків арбітражного керуючого стосовно цього строку.

Водночас, «кінцева дата голосування», визначена арбітражним керуючим, та «кінцева дата надсилання учасником опитування підписаного проекту рішення» не є тотожними поняттями.

Окрім цього, ініціатор опитування зобов`язаний викласти прийняте рішення у письмовій формі, додати до нього копії відповідей усіх учасників опитування та надіслати всім учасникам зборів (комітету) кредиторів у порядку, встановленому для надсилання запитів, протягом 10 днів з дати завершення строку для прийняття ним відповідей від учасників зборів (комітету) кредиторів.

Отже, запроваджена процедура опитування складається із комплексу дій, які повинен вчинити ініціатор опитування. Результатом такої процедури є прийняття рішення за результатами голосування кредиторів. Звідси, наслідки недотримання строків голосування повинні оцінювати в розрізі забезпечення участі в голосуванні кредитора та кінцевого результату голосування.

Водночас, норми абз.3 ч.1 п.1-6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» не містять прямої заборони скорочення строків голосування за умови відсутності порушення прав всіх учасників голосування.

Як слідує із матеріалів перевірки, кредитор ГУ ПФ України у Житомирській обл. взяв участь в прийнятті рішення на загальних зборах кредиторів шляхом опитування у справі № 906/1318/19 про банкрутство Дочірнього підприємства /ДП/ «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства /ВАТ/ «Державна акціонерна компанія /ДАК/ «Автомобільні дороги України» та виявив свою позицію у відповіді № 0600-0801-8/81380 від 02.07.2024р. за три дні до кінцевої дати голосування 05.07.2024р. (Т.1, а.с.106).

Дисциплінарною комісією під час перевірки не встановлено факту порушення прав кредитора ГУ ПФ України у Житомирській обл. під час проведення загальних зборів кредиторів шляхом опитування, при цьому не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями арбітражного керуючого та наслідками, які настали для скаржника ГУ ПФ України в Житомирській обл. (що передбачено вимогами абз.8 п.6 розділ VI Порядку № 3928/5).

За усталеною судовою практикою права учасника голосування кредитора можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів (комітету) кредиторів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах (комітеті) кредиторів, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах (комітеті) кредиторів тощо. В будь-якому разі необхідно виходити з того, що рішення загальних зборів (комітету) кредиторів прийняте з дотриманням волевиявлення учасників. Неналежне повідомлення про збори кредиторів не свідчить про порушення прав кредитора, якщо він не був позбавлений участі в таких зборах (комітеті) кредиторів та приймав участь в голосуванні при прийнятті рішення (правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду від 15.05.2012р. в справі № 20/176).

Отже, факт порушення прав кредитора ГУ ПФ України у Житомирській обл. щодо участі в загальних зборах є відсутнім, оскільки останній взяв участь у голосуванні при прийняті рішення загальними зборами та виявив свою позицію у відповіді № 0600-0801-8/81380 від 02.07.2024р. про голосування на загальних зборах.

Також Дисциплінарною комісією під час перевірки не встановлено порушень КУзПБ, які б спростовували законність прийняття рішення загальними зборами кредиторів боржника, оформленого протоколом № 3 голосування шляхом опитування загальних зборів кредиторів у справі № 906/1318/19 про банкрутство ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Стосовно іншого порушення колегія суддів враховує, що наказом Міністерства юстиції України № 2778/5 від 17.08.2020р. затверджені Вимоги до форми та порядку ведення реєстру вимог кредиторів у справах про банкрутство (неплатоспроможність) (надалі Вимоги; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 розділу І Вимог п.п.1-6 реєстр - це єдина уніфікована система записів про кредиторів боржника та їхні вимоги. Під записом розуміється внесення до Реєстру відомостей про кредитора та вимоги кредитора.

Згідно положень ст.ст.44, 47, 48 КУзПБ реєстр вимог кредиторів виконує дві функції: визначення кількості голосів для проведення зборів кредиторів; облік вимог кредиторів для подальших розрахунків.

Пунктом 1 Розділу III Вимог передбачено, що арбітражний керуючий починає ведення Реєстру за результатами попереднього засідання господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Підставою для внесення відомостей до Реєстру є ухвала (постанова) господарського суду або інформація, отримана під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (списання або прощення боргів, задоволення вимог кредиторів, зміна відомостей про кредитора тощо).

Згідно з п.8 Розділу III Вимог у разі погашення вимог кредитора іншим шляхом, ніж задоволення за рахунок реалізації майна, відомості щодо способу погашення та дати погашення такої вимоги вносяться в графу «Примітки».

В графу 7 «Сума задоволених (погашених) вимог кредитора» вносяться відомості щодо загальної суми задоволених (погашених) вимог в межах кожної вимоги, яка у разі часткового задоволення формується шляхом додавання розміру задоволених (погашених) вимог; запис про кожного кредитора містить підсумкові відомості «Усього за кредитором», в яких зазначається загальна сума вимог такого кредитора за всіма видами та загальна сума задоволених (погашених) вимог за всіма видами. (п.9 Розділу ІІІ Вимог).

Відповідно до п.14 Розділу ІІІ Вимог у випадку повного погашення вимог кредитора або відмови кредитора від вимог у графі «Примітки» відповідного запису Реєстру робиться відмітка про повне погашення або про виключення вимог кредитора із зазначенням дати та підстав погашення чи виключення.

Згідно п.6.1 Плану санації, затвердженого ухвалою господарського суду Житомирської обл. від 14.03.2024р. у справі № 906/1318/19 та у відповідності до п.3 ст.52 КУзПБ податковий борг ДП «Житомирський облавтодор» ДАК «Автомобільні дороги України» на суму 29264412 грн. 68 коп. основного боргу (вимоги третьої черги) з податків і зборів, 1063407 грн. 99 коп. пені (вимоги шостої черги), 6622398 грн. 49 коп. штрафних санкцій (вимоги шостої черги), що передував трьом рокам до дня проведення зборів кредиторів, які затверджують план санації, визнається безнадійним та списується.

Вказана обставина слугувала підставою для внесення змін до Реєстру кредиторів відносно кредитора ГУ ДПС у Житомирській обл. до розділу І, графи 7 «Сума задоволених (погашених) вимог кредитора» та визначення як погашені 29264412 грн. 68 коп. основного боргу (вимоги третьої черги) з податків і зборів, 1063407 грн. 99 коп. пені (вимоги шостої черги), 6622398 грн. 49 коп. штрафних санкцій (вимоги шостої черги), та графи 11 «Примітки» визначення кількості голосів 6257. Відповідні зміни відносно кредитора ГУ ДПС у Житомирській обл. були внесенні до Розділу II «Черговість задоволення вимог кредиторів» в частині вимог другої, шостої черги графи 5 «Сума (погашених) вимог кредитора», графи 6 «Процентне співвідношення суми задоволених (погашених) вимог кредиторів черги (%)».

У зв`язку зі списанням кредиторських вимог ГУ ДПС у Житомирській обл. відбулася зміна кількості голосів з 35520 на 6287.

Згідно з вимогами п.7 Розділу І Вимог арбітражний керуючий та боржник - фізична особа несуть відповідальність за достовірність відомостей, внесених до Реєстру, та відповідність таких відомостей документам, на підставі яких вони внесені.

Водночас, відповідні дії арбітражного керуючого, можуть бути оскаржені до господарського суду в порядку норм КУзПБ.

Під час проведення перевірки Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) не було встановлено порушень щодо ведення Реєстру вимог кредиторів у справі № 906/1318/19.

При цьому, колегія суддів враховує правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2024р. у справі № Б8/180-10, згідно яких кредитори, у тому числі і органи державної податкової служби, інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, кратній тисячі гривень. Враховуючи наведене та, зокрема те, що правомочність комітету кредиторів в частині прийняття визначальних для провадження у справі про банкрутство рішень (зокрема щодо погодження кандидатури арбітражного керуючого) прямо залежить від наявності у кредиторів права вирішального голосу на зборах/комітеті кредиторів та відповідної кількості голосів, які, в свою чергу напряму залежать від наявності невиконаного (непогашеного) грошового зобов`язання, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що погашення в установленому порядку грошових вимог кредиторів припиняє цивільно-правовий зв`язок між визнаними грошовими вимогами кредитора та правом вирішального голосу на зборах / комітеті кредиторів.

Аналогічна позиція щодо вищевикладених спірних правовідносин викладена у правових висновках Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 15.03.2023р. в справі № 904/10560/17, відповідно до якої пунктом 1 Розділу III «Ведення Реєстру» Вимог передбачено, що арбітражний керуючий починає ведення Реєстру за результатами попереднього засідання господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Підставою для внесення відомостей до Реєстру є ухвала (постанова) господарського суду або інформація, отримана під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (списання або прощення боргів, задоволення вимог кредиторів, зміна відомостей про кредитора тощо).

Відповідно до п.8 Розділу III «Ведення реєстру» Вимог у разі погашення вимог кредитора іншим шляхом, ніж задоволення за рахунок реалізації майна, відомості щодо способу погашення та дати погашення такої вимоги вносяться в графу «Примітки».

Також пунктом 14 Розділу III Вимог передбачено, що у випадку повного погашення вимог кредитора або відмови кредитора від вимог у графі «Примітки» відповідного запису Реєстру робиться відмітка про повне погашення або про виключення вимог кредитора із зазначенням дати та підстав погашення чи виключення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01.06.2022р. у справі № 5004/407/12, від 22.03.2023р. у справі № 5/58, від 12.09.2024р. у справі № 904/367/22.

Отже, ведення Реєстру вимог кредиторів належить до компетенції арбітражного керуючого згідно з положеннями КУзПБ та Вимог, який на підставі інформації отриманої, зокрема, під час провадження у справі про банкрутство, вносить відповідні відомості до реєстру, здійснює облік вимог кредиторів, порядок їх списання та погашення, подальший розрахунок, визначає кількість голосів.

Підставою для внесення відомостей до Реєстру є ухвала (постанова) господарського суду або інформація, отримана під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) (списання або прощення боргів задоволення вимог кредиторів, зміна відомостей про кредитора тощо).

Процедуру внесення змін до Реєстру вимог кредиторів, слід розглядати в контексті мети його затвердження та цілей визначених КУзПБ. Звідси, погашення (списання) кредиторських вимог тягне за собою зміну кількості голосів в Реєстрі вимог кредиторів.

Водночас, аналіз ухвали господарського суду Житомирської обл. від 17.11.2020р. у справі № 906/1318/19 про банкрутство ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за результатами попереднього засідання вказує на те, що господарським судом не визначено суми вимог кожного кредитора та порядок черговості їх задоволення.

Відповідно до п.4.2 резолютивної частини цієї ухвали за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Оцінюючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів приходить до переконання про помилковість висновків відповідачів щодо порушення позивачем вимог п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ.

В частині обраного судом способу захисту прав та інтересів позивача колегія суддів враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Наведена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019р. у справі № 227/3208/16-а.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до п.26 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих, затв. наказом Міністерства юстиції України № 2993/5 від 25.09.2019р., за результатами розгляду питання порядку денного Комісія приймає рішення про:

застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу Мін`юсту чи саморегулівної організації;

відхилення подання структурного підрозділу Мін`юсту чи саморегулівної організації;

ініціювання проведення структурним підрозділом Мін`юсту або територіальним органом Мін`юсту чи саморегулівною організацією позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого, якщо із звернення або подання вбачається необхідність проведення додаткового контролю;

скасування висновків акта планової або позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого, акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки у разі, якщо Комісією встановлено невідповідність таких висновків вимогам законодавства;

ініціювання проведення структурним підрозділом Мін`юсту або територіальним органом Мін`юсту планової перевірки діяльності арбітражного керуючого у разі скасування висновків акта планової перевірки у зв`язку з їх невідповідністю вимогам законодавства;

відмову в задоволенні звернення фізичної або юридичної особи щодо діяльності арбітражного керуючого;

виключення члена Комісії з її складу до закінчення строку його повноважень.

Комісія може приймати інші рішення, пов`язані з виконанням покладених на неї завдань.

Із аналізу викладеного слідує, що Дисциплінарна комісія приймає рішення про скасування висновків акта планової або позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого у разі, якщо встановлено невідповідність таких висновків вимогам законодавства.

Отже, зазначеними нормами передбачено: 1) можливість скасування висновків актів перевірок діяльності арбітражного керуючого; 2) обов`язок скасування висновків актів перевірок діяльності арбітражного керуючого в разі невідповідність таких висновків вимогам законодавства.

За усталеною судовою практикою дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідачі не наділені повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

09.01.2025р. відбулося засідання Дисциплінарної комісії із питанням порядку денного щодо розгляду подання структурного підрозділу Міністерства юстиції України № 104-24 від 22.11.2024р. про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

За результатом розгляду зазначеного питання Дисциплінарна комісія прийняла рішення про відхилення такого подання.

Також до порядку денного засідання було включено питання про розгляд звернення арбітражного керуючого Мельника М.А. № 01-20/9 від 11.12.2024р. щодо незгоди з висновками акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р., складеного Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ).

За результатом розгляду цього питання порядку денного Дисциплінарна комісія прийняла рішення: не скасовувати висновки Акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Мельника М.А. № 69/24 від 19.11.2024р.

За таких умов і з огляду на фактичні обставини справи, а також підтвердження під час судового розгляду відсутності в діях арбітражного керуючого інкримінованих порушень приписів п.1 ч.2 ст.12 КУзПБ та абз.3 п.16 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, п.1 ч.2 ст.12, абз.12 ч.2 ст.47, ч.4 ст.48 та абз.2 ч.6 ст.48 КУзПБ, такі висновки Акта перевірки не можуть залишатися чинними (діючими), а тому судом застосовано (із урахуванням специфіки правового регулювання спірних правовідносин) послідовний та обґрунтований спосіб захисту прав позивача (арбітражного керуючого).

В частині решти доводів апеляційних скарг колегія суддів виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідачів, були перевірені та проаналізовані під час судового розгляду, та їм надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволено у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг належить покласти на апелянтів.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Київського міжрегіональне управління Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025р. в адміністративній справі № 460/1187/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на апелянтів Міністерство юстиції України та Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 20.11.2025р.