Справа № 420/29169/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити пенсії дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 по відношенню до ОСОБА_1 щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що при звільненні ОСОБА_1 неодноразово усно зверталась до посадових осіб військової частини НОМЕР_1 з приводу видачі їй речового атестату, розрахунку грошової компенсації за неотримане речове майно, проте посадові особи ігнорували такі звернення ОСОБА_1 . При цьому при звільненні з військової служби ОСОБА_1 їй не нараховано і не виплачено грошова компенсація за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно. У ОСОБА_1 були відсутні підстави подавати рапорт (заяву) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження нею військової служби і перед звільненням з військової служби, оскільки право на таку компенсацію виникає тільки після фактичного звільнення військовослужбовця з військової служби, про що чітко зазначено в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі Порядок № 178).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що відповідно до вимог п.4 Порядку №178 для виникнення такого обов`язку зі сторони Відповідача передбачено застосування різних форм звернення Позивачки про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів. Позивачка була обізнана на про її звільнення з військової служби, проте під час проходження військової служби до дня виключення її зі списків військової частини вона з відповідним рапортом про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно до командування військової частини не зверталася, про що свідчить відсутність доказів наданих до позовної заяви подання такого рапорту командуванню військової частини. Також у день виключення Позивачки з військової частини 05.02.2023 року за №73 був виданий речовий атестат. Видача речового атестату свідчить про те, що Позивача бажала продовжувати військову службу в інших військових частинах, а тому не зверталася з рапортом (заявою) про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. З врахуванням зазначених обставин у день виключення Позивачки зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у Відповідача були відсутні підстави виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно Позивачкою. Окремо слід звернути увагу суду на той факт, що грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, відповідно до п.п. 4, 5, Порядку №178 виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, тобто ця норма є імперативною. Проте Позивачка у заяві від 16.01.2024 про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, копія якої долучена до адміністративного позову, не надала Відповідачу оригінал довідки про вартість речового майна, як того вимагає п.п. 4, 5 Порядку №178, документи, що посвічують особу, розрахунковий номер облікової картки платника податків, банківські реквізити задля зарахування коштів, що унеможливлювало перерахування коштів. У заяві від 22.02.2024 року, копія якої долучена до адміністративного позову, Позивачка також Відповідачу не надає до цієї заяви оригінал довідки про вартість речового майна, а в тексті самої заяви відсутні банківський реквізити для виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій вказано доводи, зазначені в позовній заяві.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/29169/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити пенсії дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказом від 05.02.2023 року № 35 виключена зі списків особового складу частини, знята з усіх видів забезпечення.

30.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просила надати, зокрема, розрахунок нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно; копію довідки розрахунку нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно; копії фінансово-бухгалтерських документів про отримання і видачу протягом проходження ОСОБА_1 військової служби речового майна із зазначенням строків їх носки, закупівельної вартості, тощо; відомості про закупівельну вартість речового майна, не отриманого ОСОБА_1 при звільненні, станом на 1 січня 2023 року із зазначенням підтверджуючих документів про таку вартість.

Листом від 28.04.2023 року № 350/303/1/780 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, в якій зазначено, що порядок виплати грошової компенсації здійснюється на підставі «Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно". Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 механізм виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно розповсюджується на військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони. 05.02.2023 за №73 ви отримали речовий атестат, який необхідно повернути до військової частини НОМЕР_1 . Таким чином, у відсутні правові підстави для нарахування та виплати вказаної компенсації.

16.01.2024 року та 22.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження служби речове майно відповідно до Порядку № 178.

22.06.2024 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.

30.07.2024 року Військовою частиною НОМЕР_2 надано відповідь на скаргу, в якій зазначено, що під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 та перед звільненням на ім`я командира частини НОМЕР_1 від ОСОБА_1 рапорт (заява) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно не надходив. В зв`язку з відсутністю рапорту, підстав для опрацювання довідки про вартість речового майна належного не було. Перевіркою порушень щодо не виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, не встановлено. За ненадання відповіді посадовими особами військової частини НОМЕР_1 на Ваші звернення від 16 січня 2024 року та 22 лютого 2024 року, командиром військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2024 №241аг) терміном з 28.07.2024 по 03.08.2024. По результатам службового розслідування буде проінформовано додатково.

22.06.2024 року, 10.08.2024 року, 10.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно.

07.08.2025 року Військовою частиною НОМЕР_2 надано відповідь на скаргу, в якій зазначено, що порушене питання вже було предметом службового розгляду, висновки сформовано, а заходів реагування вжито у межах компетенції військової частини. Під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 та перед звільненням на ім`я командира частини НОМЕР_1 від ОСОБА_1 рапорт (заява) про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно не надходив. В зв`язку з відсутністю рапорту, підстав для опрацювання довідки про вартість речового майна належного не було.

Вказана відмова зумовила позивача звернутися до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити пенсії дії, є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзац другий пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

- звільнення з військової служби;

- загибелі (смерті) військовослужбовця;

- переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Пункт 4 Порядок №178 встановлює, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Пункт 5 Порядку №178 визначає, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Абзаци 1-3 пункту 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі - Інструкція №232, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачають, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Інструкції №232 особи офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, які перебували в запасі та вступили на військову службу в установленому законодавством порядку, у тому числі на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, набувають права на отримання речового майна в день прийняття їх на військову службу. Видача речового майна цим військовослужбовцям проводиться після прибуття їх до місця проходження служби. Наступна видача речового майна проводиться за встановленими нормами в разі продовження строку служби. Предмети речового майна, отримані понад 12 місяців до звільнення в запас, в забезпечення не враховуються.

Абзаци 1, 3 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлюють, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відтак, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

Застосовування у пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Тож військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника у різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації його прав та інтересів, закріплених Конституцією та законодавством.

Подібну позицію Верховний Суд висловлював неодноразово (пункти 41-43 постанови від 4 лютого 2020 року у справі №825/1571/16; пункти 28-30 постанови від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18; пункти 41-43 постанови від 30 липня 2020 року у справі №820/5767/17).

Така позиція також підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 09.01.2024 р. у справі №400/5062/22.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 200/1873/19-а зазначив, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.

Як встановлено судом, відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Суд зважає, що у своїй заяві від 30.03.2023 року позивач просив відповідача видати йому довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на день звільнення з військової служби. Тобто, відповідач був зобов`язаний видати позивачу відповідну довідку, проте не видав, а тому посилання на ненадання до заяви від 16.01.2024 відповідної довідки є неспроможним.

При цьому, беручи до уваги, що відповідач протиправно відмовив не лише у виплаті компенсації вартості неотриманого речового майна, а й у видачі позивачу відповідної довідки про вартість такого майна, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі , складену відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити пенсії дії, підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити пенсії дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по відношенню до ОСОБА_1 щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі, складену відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 21.11.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці з 29.09.2025 по 24.10.2025 року включно.

Суддя Ю.В. Харченко