Справа № 720/2053/25
Суддя: Павлінчук С. С.
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №720/2053/25
Провадження №2-а/720/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С. С.

з участю секретаря Штефанеса А. А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Савки Р. А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Новоселиця адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП посилаючись на те, що він порушення за обставин зазначених у постанові не вчиняв.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 09 жовтня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

24 жовтня 2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог та залишити без змін оскаржувану постанову. Відзив обґрунтовано тим, що позивач є військовозобов`язаним та був зобов`язаний мати при собі військо-обліковий документ та пред`явити його на вимогу поліцейського, проте встановлених законодавством обов`язків він не виконав, що й зумовило притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу розглянути без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позову заяву слід задовольнити.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Судом встановлено, що 09 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову №4146 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.210-1 ч.3 КУпАП. Порушення полягало в тому, що 30 вересня 2024 року о 11 год 26 хвилин ОСОБА_1 як військовозобов`язаний під час дії воєнного стану був зобов`язаний мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його на вимогу поліцейського, проте цього не зробив, у зв`язку із чим був доставлений працівниками Чернівецького РУП ГУНП до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративного протоколу, за наслідками розгляду якого винесено оскаржувану постанову.

До позовної заяви долучено також військово-обліковий документ (витяг із реєстру Резерв+), з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , має звання рядового та ВОС №713786.

Крім того, із витягу вбачається, що позивачу надано відстрочку строком до 11.06.2025 року.

Із довідки КП «ЧЕРНІВЦІВОДОКАНАЛ» №ВК-36 від 04.08.2025 року вбачається, що позивач працює у цьому комунальному підприємстві на посаді машиніста насосних установок (підкачці) ІІ розряду, та відповідно до витягу із наказу Міністерства економіки України №4887 від 29.11.2022 року, а також витягу із пропозицій щодо бронювання військовозобов`язаних ОСОБА_1 заброньований за КП «ЧЕРНІВЦІВОДОКАНАЛ».

У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив суду, що 30.09.2024 року він ішов від сусіда додому по АДРЕСА_1 , та приблизно на відстані 50 метрів від свого домоволодіння біля нього зупинився службовий автомобіль, з якого вийшли працівники поліції та ТЦК та СП, які запропонували йому пред`явити військово-обліковий документ, на що позивач попросив їх підійти до його будинку, який знаходиться неподалік, оскільки військово-обліковий документ залишився удома, однак вони відмовились.

Свідок ОСОБА_3 показав суду, що 30.09.2025 року він рухався по АДРЕСА_1 та бачив як до ОСОБА_1 , який перебував приблизно на відстані 50 метрів від його домоволодіння, під`їхали працівники поліції та військовослужбовці, з якими останній деякий час спілкувався, а після цього, вони його посадили в автомобіль та поїхали.

Свідок ОСОБА_4 показав у судовому засіданні, що він живе у сусідньому із ОСОБА_1 домогосподарстві та бачив як 30.09.2025 року позивач повертався із магазину, який розташований приблизно на відстані 200 метрів від домоволодіння останнього, однак неподалік від його дому його зупинили працівники поліції та військовослужбовці. Свідок також вказував, що чув їхню розмову, зокрема чув як ОСОБА_1 просив працівників поліції пройтись з ним до його дому, оскільки документи залишилися удома, на що останні відмовились.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вказували, що у останній живе сам, і ніхто не зміг би принести позивачу необхідні документи.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період є підставою для притягнення до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п. 1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відповідно до ч.8 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Згідно ч. 1ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

За змістом ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до статті 14Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», віком до 60 років. До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Таким чином, судом встановлено, що положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держатель реєстру має право отримати інформацію про військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

В матеріалах справи наявна роздруківка інформації з «Резерв+» де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , ВОС713786, а також має бронювання до 11.06.2025 року.

Таким чином, позивач необґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності, тому що перебуває на військовому обліку, йому присвоєно військовий індивідуальний номер у реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» і держатель реєстру, яким є Міністерство оборони України та підпорядковані уповноважені органи мали змогу отримувати відомості про нього шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Водночас, за змістом оскаржуваної постанови суть порушення, яке, на думку відповідача, вчинив позивач, полягає у непред`явленні військово-облікового документа.

При цьому, під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів.

Отже, маючи можливість отримати інформацію про позивача як військовозобов`язаного з інших відомчих реєстрів (примітка до ст. 210 КУпАП), службовими особами відповідача її не використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення всіх обставин справи.

Крім того, суд також враховує поведінку позивача, зокрема те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від пред`явлення військово-облікового документа у паперовій формі, а лише просив працівників поліції та ТЦК та СП пройти разом із ним до його домоволодіння, яке знаходилося на незначній відстані, від місця його зупинки, з метою надання відповідного документу, однак таку можливість йому безпідставно не було надано, що свідчить про відсутність у його діях умислу на скоєння даного правопорушення.

При цьому, на обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа №201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Будь-які докази стороною відповідача в обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови згідно ст. 72-77 КАС України суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.3 ч.3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат понесених позивачем суд зазначає таке.

Статтею 139 КАС унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються, зокрема із судового збору.

Згідно ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню позивачу судові витрати в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.7, 210, 247, 251, 258, 280 КУпАП, ст.ст.2, 72-79, 90, 134, 139, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення адміністративного стягнення №4146 від 09 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 605,6 гривні сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його складення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК