Справа № 280/9565/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Справа № 280/9565/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69005) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, буд. 58, м. Запоріжжя, 69095) про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2025 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицького А.В. від 22.10.2025 ВП № 78984253 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. скасувати.

Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,4 грн., сплачений за подачу адміністративного позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.10.2025 позивачем отримана постанова заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицького А.В. від 22.10.2025 ВП № 78984253 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі № 280/6340/24. В оскаржуваній постанові заступник начальника Відділу довільно дійшов висновку про неправомірність дій позивача щодо перевірки наданих довідок. Отже, заступник начальника відділу вийшов за межі своїх повноважень в частині трактування правильності виконання рішення суду та прийняв неправомірну постанову про накладення штрафу. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 по справі №280/6340/24 виконане в межах наданих повноважень (протокол на призначення пенсії державного службовця з 26.09.2025).

Ухвалою від 04.11.2025 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

07.11.2025 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позову.

Ухвалою від 12.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 20.11.2025.

13.11.2025 від представника позивача до суду недійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

18.11.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження № 78984253 (провадження відкрите 11.09.2025). Листом від 03.10.2025 боржником надано інформацію про те, що на даний час існують обставини, які перешкоджають виконанню рішення суду, що є підставою для зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження». Як підставу невиконання рішення суду ГУ ПФУ в Запорізькій області вказує: «Також суд, у мотивувальній частині рішення № 280/6340/24 зазначив, що оскільки довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця є джерелом інформації про суму заробітку, відсоток від якого становитиме пенсія, що впливає на правильність обчислення пенсії, відомості в довідках, наданих позивачем мають бути враховані пенсійним органом». «При цьому, довідки, видані органами соціального захисту населення про розмір заробітної плати стягувача від 07.05.2024 № 06/3227 та № 06/3226, а також від 11.04.2024 № 02.03-24/16 та № 02.03-24/17 містять некоректні дані. Тобто, вказані довідки про заробітну плату стягувача підлягають перевірці». В той же час, в процесу ухвалення судом рішення по справі №280/6340/17 вказані довідки, у тому числі, були розглянуті і будь-яких заперечень щодо їх змісту ГУПФУ в Запорізькій області не надавлось. ГУ ПФУ в Запорізькій області нехтуючи обов`язком, покладеним на нього рішення суду не тільки не звернулось до суду із заявою, в порядку ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, а й навіть не здійснило нарахування стягувачу відповідної суми заборгованості за рішенням суду. Замість виконання рішення суду ГУПФУ в Запорізькій області у своєму листі просить зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, в той час, як апеляційна скарга на рішення суду по справі №280/6340/24 була розглянута 03.01.2025. На підставі зазначеного, вбачається, що рішення суду ГУПФУ в Запорізькій області не виконується без будь-яких на це поважних підстав. Просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання 20.11.2025 представники учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не прибули.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №280/6340/24 визнане протиправним та скасоване рішення позивача від 16 травня 2024 року №83 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по віку відповідно до Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу, зобов`язано позивача здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII з 10 травня 2024 року, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення в адміністративній справі № 280/6340/24.

Рішення суду набрало законної сили 03.01.2025 та 07.03.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у зазначеній справі.

Постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицького А.В. від 11.09.2025 було відкрите виконавче провадження №78984253 щодо примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №280/6340/24, надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 03.10.2025 №0800-0801-5/121881 позивач повідомив державного виконавця, що в мотивувальній частині рішення у справі №280/6340/24 суд зазначив, що оскільки довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця є джерелом інформації про суму заробітку, відсоток від якого становитиме пенсія, що впливає на правильність обчислення пенсії, відомості в довідках, наданих ОСОБА_2 мають бути враховані пенсійним органом. При цьому довідки, видані органами соціального захисту населення про розмір заробітної плати стягувача від 07.05.2024 № 06/3227 та № 06/3226, а також від 11.04.2024 № 02.03-24/16 та № 02.03-24/17 містять некоректні дані. Тобто вказані довідки про заробітну плату стягувача підлягають перевірці. Позивач вважав, що існують обставини, які перешкоджають виконанню рішення суду. Позивач просив відповідача зупинити виконавче провадження до завершення перевірки підстав та правильності видачі довідок про заробітну плату ОСОБА_2 від 07.05.2024 № 06/3227 та № 06/3226, а також від 11.04.2024 № 02.03-24/16 та № 02.03-24/17.

Постановою державного виконавця від 22.10.2025, прийнятою в межах виконавчого провадження №78984253, за невиконання рішення суду було накладено штраф на позивача в розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування оскаржуваної постанови державним виконавцем зазначено:

«ГУПФУ в Запорізькій області нехтуючи обов`язком, покладеним на нього рішення суду не тільки не звернулось до суду із заявою, в порядку ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, а й навіть не здійснило нарахування стягувачу відповідної суми заборгованості за рішенням суду.

Замість виконання рішення суду ГУПФУ в Запорізькій області у своєму листі просить зупинення виконавчого провадження в порядку ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, в той час, як апеляційна скарга на рішення суду по справі №280/6340/24 була розглянута 03.01.2025.

На підставі зазначеного, вбачається, що рішення суду ГУПФУ в Запорізькій області не виконується без будь яких на це поважних підстав».

Вважаючи протиправною постанову державного виконавця про накладення штрафу за невиконання судового рішення у розмірі 5100 грн, позивач звернувся з цим позовом до суду.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункти 1, 16 частини третьої, четвертої статті 18 Закону №1404-VIII).

За частиною восьмою статті 19 Закону №1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями статтею 75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України Про виконавче провадження. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Суд приймає до уваги доводи позивача щодо необхідності врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Разом з тим, суд зазначає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №280/6340/24 набрало законної сили 03.01.2025, а виконавче провадження щодо його примусового виконання відкрите 11.09.2025, тобто більше ніж через дев`ять місяців з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що в період з 03.01.2025 (дата набрання рішенням суду законної сили) по 11.09.2025 (дата відкриття виконавчого провадження №78984253) позивачем вчинялись будь-які дії щодо перевірки довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Відповідно, посилання позивача на наявність перешкод у виконанні рішення суду є очевидно необґрунтованим.

Так само є необґрунтованим твердження позивача про наявність в оскаржуваній постанові висновку про неправомірність дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо перевірки наданих довідок. Такого висновку оскаржувана постанова не містить, проте містить висновок про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин.

Щодо посилання позивача на факт виконання рішення суду у справі №280/6340/24 (протокол про призначення пенсії від 26.09.2025) суд зазначає, що матеріали цієї справи, так само як і матеріали виконавчого провадження, розміщені в Автоматизованій системі виконавчого провадження, не містять доказів інформування позивачем державного виконавця про вчинення позивачем такого виконання, як станом на дату прийняття оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу, так і на теперішній час.

З врахуванням наведеного суд висновує, що оскаржувана постанова державного виконавця є правомірною, а тому у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245, 250, 271, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69005) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Приходська, буд. 58, м. Запоріжжя, 69095) про визнання незаконною та скасування постанови.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20.11.2025.

Суддя Р.В. Кисіль