Справа № 160/12944/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
за участі секретаря судового засідання Хижняк В..В.
представника позивача Семеніхіної І.С.
представника відповідача Єгорова А.Є.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» судові витрати, пов`язані з проведенням судово-економічних експертиз на загальну суму 264 806,00 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот шість гривень).
Відповідачу запропоновано надати пояснення щодо поданої заяви до 11.11.2025.
Від Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків надійшли заперечення на заяву позивача, в яких зазначено, зокрема, наступне.
Посилаючись на ч.7 ст.139 КАС України відповідач зазначає, що докази понесених судових витрат на експертизу, мають бути подані до закінчення судових дебатів або не пізніше п`яти днів після ухвалення судового рішення. Натомість позивач не подавав клопотання про відшкодування витрат на експертизи під час розгляду справи, не надав їх детальний розрахунок, а заява про винесення судового рішення подана ним вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.
У якості «доказів» понесення витрат на експертизу надано платіжні інструкції. Інших доказів до поданої заяви про стягнення судових витрат не додано. У зв`язку з цим, Міжрегіональне управління зазначає про відсутність з боку позивача інших доказів, які б підтверджували здійснення експертизи, а саме: копій договорів із ПП «Галаексперт»; розрахунків проведених витрат на експертизу з обґрунтуванням їх доцільності; актів виконаних робіт з детальним описом тощо. Дані обставини свідчать про недотримання позивачем вимог ч.5 ст.137 КАС України, відповідно до якої розмір витрат встановлюється на підставі належних доказів (включаючи договори та рахунки), а не лише банківських операцій.
Міжрегіональне управління вказує, що ст.137 та ст.139 КАС України не наділяє суд першої інстанції повноваженнями щодо стягнення судових витрат, понесених на стадії апеляційного перегляду справи, адже такі витрати мають розглядатися саме тим судом, який і здійснив призначення експертизи. Відповідно, така вимога позивача є не лише помилковою, а й прямо виходить за межі компетенції суду першої інстанції, тоді як позивач не посилається на норми процесуального законодавства, які б надавали можливість суду першої інстанції стягувати витрати, понесені при апеляційному перегляді справи.
13.11.2025 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 18.11.2025 об 10:20 год.
Розглянувши подану заяву, суд виходить з наступного.
Відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення відноситься до основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз (п. 3).
Частинами 5-8 ст. 137 КАС України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно висновків, викладених Великою палатою Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 системний аналіз положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:
(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;
(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;
(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;
(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.
Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі №808/1849/18 зазначено, що аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, проведення експертизи, підготовки справи до розгляду підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги та витрат на підготовку експертного висновку, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), на проведення судових експертиз, експертних досліджень та надання інших послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, проведенням експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 стягнуто з Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо збагачувальний комбінат» судові витрати в розмірі 83 058,80 грн.
Заперечення відповідача не містить конкретних підстав, які б могли стверджувати про неспівмірність витрат позивача на проведення судово-економічних експертиз по справі , не містить конкретного розміру, на якій відповідач просить зменшити такі витрати.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вищенаведеного, витрати за проведення судово-економічних експертиз підлягають стягненню з відповідача у сумі 264805,94 грн.
Керуючись ст. ст. 132, 137, 139, 241, 243-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні решти заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Врона