Справа № 448/1587/25
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1587/25
Провадження № 2-а/448/24/25
Р І Ш Е Н Н Я
18.11.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
І. Стислий виклад обставин справи.
Адвокат Тиндик Р.В. звернувся до суду із зазначеними позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, поліцейський ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Топій Р.А. про скасування постанови серії ЕГА №1829250 від 23.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.
Стверджує, що після звільнення із служби в Збройних силах України позивач з дозволу громадянки ОСОБА_2 , яка являється власником житла за адресою: АДРЕСА_1 тимчасово проживав за даною адресою. Разом, з таким там проживала власниця житла ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , який приходиться троюрідним братом позивача. Необхідність такого тимчасового проживання було викликано тим, що позивач в травні 2025 року був звільнений із ЗСУ в зв`язку з бойовим пораненням та не можливістю продовження подальшої служби в ЗСУ. Оскільки, в будинку, в якому зареєстрований позивач, що за адресою: с.Годині Яворівського району, необхідно було зробити ремонт, щоб привести його до належного стану, тому з дозволу тітки ОСОБА_2 , тимчасово проживав у такої в м.Судова Вишня, де мав окрему кімнату.
Вказує, що троюрідних брат позивача ОСОБА_3 , систематично вчиняє щодо такого домашнє насильство, яке виражалось у нецензурних висловлюваннях, погрозою завдання тілесних ушкоджень, тощо. При цьому, позивач, не змігши надалі терпіти всякого роду конфлікти, ініційовані братом ОСОБА_3 , які носили провокативний характер, 23.07.2025 року звернувся із телефонним повідомленням на лінію 102. Разом з тим, приїхавши на вказаний виклик позивача працівники поліції не розібравшись в ситуації, яка склалась, винесли щодо позивача постанову, з якої вбачається, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши таких про факт домашнього насильства з братом, якого насправді не було.
Вважає дану постанову безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки працівниками поліції не з`ясовано і не доведено обставини, які б свідчили, що в позивача ОСОБА_1 діях є ознаки адміністративного правопорушення та не зібрано/не надано жодного доказу на підтвердження його вини.
З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 23.07.2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.
ІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак від такого на адресу суду надійшла заява, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутності.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тиндик Р.В., в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги свого довірителя підтримує, просить суд розгляд справи проводити у його відсутності.
Представник відповідача - ГУНП у Львівській області, в судові засідання неодноразово не з`являвся, хоча був повідомленим заздалегідь та належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, на адресу суду не скерував будь-яких заяв/клопотань/письмових пояснень, тощо.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - поліцейський ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Топій Р.А. в судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду не подав, пояснень на адресу суду не надіслав.
Згідно ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
22.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача поліцейський ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Топій Р.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення було залишено без руху, у зв`язку з наявними у такій недоліками.
20.10.2024 року відкрито провадження по даній адміністративній справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного провадження, у порядку визначеному ст.286 КАС України. Роз`яснено відповідачу ГУНП у Львівській області право на подання відзиву.
На підставі ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін.
Суд, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, прийшов до наступного висновку.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію» та ст.286 КАС України.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене 183 КУпАП.
Судом встановлено, що 23.07.2025 року старшим сержантом поліції ВнП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Топієм Р.А. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1829250, якою громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
За змістом оскаржуваної постанови відомо, що 23.07.2025 року громадянин ОСОБА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонував та повідомив про факт домашнього насильства братом ОСОБА_3 , хоча насправді такого факту не було, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.
Згідно з поясненнями, викладеними ОСОБА_1 у позовній заяві, він викликав працівників поліції, оскільки його троюрідний брат ОСОБА_3 систематично вчиняв щодо нього домашнє насильство, що виражалось в нецензурному висловлюванні в його адресу, погрозою фізичною розправою, тощо. Таким чином, його виклик не є завідомо неправдивим, адже заявник хвилювався за своє життя.
Звертаючись до суду із даним позовом, сторона позивача посилається на відсутність доказів, які підтверджують скоєння ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративний проступок - це насамперед дія або бездіяльність, що при наявності певних ознак розглядається законом як порушення встановлених правил поведінки громадян у певних сферах громадського життя. До таких правил, зокрема, належать правила у сфері безпеки дорожнього руху.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.
Статтею 183 КУпАП передбачено відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
Частини 1-3 ст.90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з тим, жодних доказів, що визначені у ст.251 КУпАП, на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 , представником відповідача ГУНП у Львівській області, суду не надано.
У даній адміністративній справі наявна лише постанова серії ЕГА №1829250 від 23.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП.
Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
У даному випадку, на обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року у справі №537/4012/16-а, від 17 липня 2019 року у справі №295/3099/17.
Більше того, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних у ній.
Окремо слід наголосити на тому, що в оскаржуваній постанові відсутнє будь-яке посилання на технічний засіб, що має функції фото- і відеозапису, яким здійснювалась відеофіксація вчинення позивачем правопорушення, якщо така апріорі здійснювалась.
Щодо самої адміністративної справи, то з даного приводу суд зазначає наступне.
Позивач ОСОБА_1 дійсно 23.07.2025 р. здійснив виклик поліції, тому як з метою захисту своїх законних прав був вимушений це зробити. У матеріалах справи відсутні підтвердження факту завідомо неправдивого виклику поліції. Повідомлення позивачем про те, що відносно нього його братом ОСОБА_3 було вчинене домашнє насильство не містило завідомої неправдивої інформації, а було викликане реальною стурбованістю щодо його безпеки.
Працівники поліції, які приїхали за його викликом, відмовились об`єктивно та всебічно розібратися у ситуації яка склалась, а одразу прийняли сторону ОСОБА_3 та склали у відношенні такого постанову, не дотримуючись приписів КУпАП, хоча позивач наполягав на роз`ясненні йому його законних прав та виконанні його законних вимог, передбачених ст.268 КУпАП, про що наголошував у поданому адміністративному позові.
Працівники поліції, які знаходилися на місці події, будучи обізнані у тому, що особа, у відношенні якої складається постанова про притягнення до адміністративною відповідальності, не згодна з обвинуваченням та наполягає на об`єктивному розгляді та зборі доказів, відмовилися виконувати приписи статті 251 КУпАП (встановлювати наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні), це є грубим порушенням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1829250 від 23.07.2025 року є такою, що винесена з порушенням зазначених вище вимог закону, оскільки відповідачами не доведено, що в діях позивача ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17, від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16-а, від 26.04.2018р. по справі №202/2862/17, від 26.04.2018р. по справі №200/5590/17 - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд наполягає на обов`язковій реалізації принципу невідворотності юридичної відповідальності, разом з тим правоохоронні органи повинні діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлені законом, дотримуючись процедури притягнення винних осіб до відповідальності. Вимоги, які пред`являються до суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій спрямовані державою, перш-за все, на запобігання свавілля та неухильного дотримання прав фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а також вини ОСОБА_1 у його вчиненні. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП і п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, з наведених вище мотивів і підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам адміністративного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

V.Судові витрати.

Щодо понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат у вигляді судового збору.

Згідно ст.132 КАС України судові витрати складаються, в тому числі із судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, зважаючи на те, що судом задоволено в повному обсязі позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , то за рахунок бюджетних асигнувань саме відповідача ГУНП у Львівській області на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у зазначеному вище розмірі.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 2, 6, 9, 77, 90, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача поліцейський відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1829250 від 23 липня 2025 року, винесену поліцейським відділення поліції №1 Яворівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області старшим сержантом поліції Топієм Романом Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, а справу провадженням - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, , адреса електронної пошти: ; ;

Третя особа: поліцейський ВнП №1 Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Топій Роман Андрійович, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак