Справа № 380/17615/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Мандрик Владислав Володимирович, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має звання сержантського складу, був прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період з 11.06.2022, до досягнення 25 років, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, а також брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій і досі продовжує проходити військову службу. Вказує, що всупереч пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153 йому, як особі, що відповідає встановленим вимогам, відповідач не виплатив одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень. Відмова відповідача мотивована тим, що за результатами перевірки наявності (відсутності) підстав для виплати вказаної винагороди встановлено наявність двох випадків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП у 2020 році. Вважаючи Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Згідно з абзацом 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується. Зазначає, що за результатами перевірки наявності (відсутності) підстав для виплати винагороди відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153 встановлено наявність двох випадків притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення за ст. 172-15 КУпАП у 2020 році. Звертає увагу, що позивач не заперечує факту притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що у зв`язку з наведеним позивач не має права на отримання зазначеної одноразової грошової винагороди. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 29.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач 12.09.2025 (вх. № 73227) подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 03.11.2025 витребувано докази від відповідача копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень та/або інші акти на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та притягнення до відповідальності.

На виконання вимог ухвали суду від 03.11.2024 відповідач 11.11.2025 (вх. № 90134) подав заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії КЛ057718.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що йому видано посвідчення серії НОМЕР_2 .

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим 22.05.2018 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 із 11.06.2022 по 15.11.2023.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного закону Державної прикордонної служби України від 16.11.2023 № 608-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 16.11.2023 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Довідкою в/ч НОМЕР_1 від 20.06.2025 № 08/3378-Г підтверджено, що головний сержант ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у в/ч НОМЕР_1 з 16.11.2023 по теперішній час.

НОМЕР_5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України 09.07.2025 видав головному сержанту ОСОБА_1 довідку № 08/3553-Г про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України про те, що він дійсно в період з 19.04.2024 по 30.06.2024, з 01.07.2024 по 31.01.2025, з 01.02.2025 по 30.04.2025, з 01.05.2025 по 08.05.20205, з 04.06.2025 по 09.06.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в р-н н.п. Кругле, н.п. Мала Вовча Харківської області. Підстава: журнал бойових дій першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону, інв. № 28/41дск від 06.03.2024, інв. № 28/42дск від 06.03.2024, інв. № 28/102дск від 10.01.2025, інв. № 28/128дск від 05.04.2025; журнал бойових дій відділу прикордонної служби (тип С) снайперів НОМЕР_5 прикордонного загону, інв. № 60дск від 15.04.2024.

Вказану довідку № 08/3553-Г та витяги з журналів бойових дій НОМЕР_5 відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону, № 28/41(гриф) від 06.03.2024, інв. № 28/42(гриф) від 06.03.2024, інв. № 28/102(гриф) від 10.01.2025, інв. № 28/128(гриф) від 05.04.2025 відповідач надав у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 адвоката Мандрика В.В. від 03.07.2025.

У відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 адвоката Мандрика В.В. від 30.07.2025, відповідач надав відповідь від 04.08.2025 № 02.5/12904-25-Вих, в якій повідомив, що з метою виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_5 прикордонного загону, в тому числі ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», робочою групою НОМЕР_5 прикордонного загону з питань виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах було здійснено перевірку наявності (відсутності) підстав для виплати вищезазначеної винагороди. За результатами перевірки встановлено наявність двох випадків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення за ст.172-15 КУпАП у 2020 році. Тому, відповідно до абз. 5 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153, підстави для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відсутні.

У заяві в/ч НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2025 про витребування доказів, відповідач повідомив, що у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 відсутні копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень та/або інші акти на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та притягнення до відповідальності.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153, звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII:

особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

На час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII в редакції від 31.07.2025, чинній на момент відмови відповідача від 04.08.2025).

Відповідно до частини 1-3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом:

призову (направлення) громадян України на військову службу;

прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період, визначений Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджений Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі Положення № 1115/2009 в редакції від 26.12.2023, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 Положення № 1115/2009 у добровільному порядку в Держприкордонслужбі громадяни проходять:

військову службу (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки;

військову службу за контрактом осіб рядового складу;

військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Із громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт (далі - військова служба за контрактом).

За призовом громадяни проходять:

строкову військову службу;

військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Як встановив суд, позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у Державній прикордонній службі України, зокрема:

- згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим 22.05.2018 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) у період із 11.06.2022 по 15.11.2023,

- згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного закону Державної прикордонної служби України від 16.11.2023 № 608-ОС та довідкою в/ч НОМЕР_1 від 20.06.2025 № 08/3378-Г, у НОМЕР_5 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) з 16.11.2023 по теперішній час.

Законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII).

За змістом частини 1 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 11.02.2025 прийняв постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова № 153).

Пунктом 2 Постанови № 153 затверджено також Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі Порядок № 153).

Згідно із частиною 1 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» офіційне опублікування постанов Кабінету Міністрів України здійснюється в газеті «Урядовий кур`єр» та Офіційному віснику України, а також в інших офіційних друкованих виданнях, визначених законом. Крім того, акти Кабінету Міністрів України оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153 опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» 13.02.2025.

Отже, Постанова № 153 набрала чинності 13.02.2025 з дня її офіційного опублікування в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до пункту 1 Порядку № 153, цей Порядок визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.

Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.

За змістом підпункту 1 пункту 3 Постанови № 153 учасниками експериментального проекту є:

громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;

Збройні Сили;

Національна гвардія;

Державна прикордонна служба;

Міністерство оборони;

Міністерство внутрішніх справ;

військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції від 08.04.2025, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Аналіз положень абзацу 2 Постанови № 153 дає підстави стверджувати, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме:

(1) особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;

(2) особа прийнята або призвана на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX до набрання чинності цією постановою (до 13.02.2025) у віці до 25 років;

(3) особа проходить військову службу станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025);

(4) особа брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025).

Водночас, абзацами 4-5 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції від 08.04.2025, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено таке:

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

Отже, виникає додаткова негативна умова, а саме: винагорода не виплачується військовослужбовцям коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився,

Додатковими позитивними умовами є:

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.

Суд встановив відповідність позивача вимогам, передбаченими пунктами 3 і 4 Постанови № 153:

(1) позивач має звання сержантського складу, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 20.06.2025 № 08/3378-Г;

(2) позивач призваний на військову службу під час дії воєнного стану 11.06.2022, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , тобто до набрання чинності постановою (до 13.02.2025) та у віці до 25 років;

(3) позивач станом на 13.02.2025 проходив військову службу, що підтверджується витягом з наказу начальника НОМЕР_5 прикордонного закону Державної прикордонної служби України від 16.11.2023 № 608-ОС та довідкою в/ч НОМЕР_1 від 20.06.2025 № 08/3378-Г;

(4) позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (13.02.2025) і підтверджується довідкою НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.07.2025 № 08/3553-Г про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України про те, що ОСОБА_1 дійсно в період з 19.04.2024 по 30.06.2024, з 01.07.2024 по 31.01.2025, з 01.02.2025 по 30.04.2025, з 01.05.2025 по 08.05.20205, з 04.06.2025 по 09.06.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в р-н н.п. Кругле, н.п. Мала Вовча Харківської області. Підстава: журнал бойових дій першого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону, інв. № 28/41дск від 06.03.2024, інв. № 28/42дск від 06.03.2024, інв. № 28/102дск від 10.01.2025, інв. № 28/128дск від 05.04.2025; журнал бойових дій відділу прикордонної служби (тип С) снайперів НОМЕР_5 прикордонного загону, інв. № 60дск від 15.04.2024.

Окрім того, щодо документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, суд звертає увагу, що ані Постанова № 153, ані Порядок № 153 жодних особливих вимог у цій частині не містять, як і не містить їх Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Факт безпосередньої участі позивача у бойових діях підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 , не заперечується відповідачем та не є спірним у межах даної справи.

Водночас, із відповіді НОМЕР_5 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.08.2025 № 02.5/12904-25-Вих на адвокатський запит представника ОСОБА_1 адвоката Мандрика В.В. від 30.07.2025, суд встановив, що відповідач вважає, що позивач двічі притягався до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення за ст.172-15 КУпАП у 2020 році, а тому, відповідно до абз. 5 п. 4 Постанови 153, підстави для виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах відсутні.

Таким чином, у цій справі спірним питанням є виплата позивачу одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, ураховуючи, що у 2020 році він притягався до адміністративної відповідальності.

Суд зауважує, що аналіз абзацу 5 пункту 4 Постанови № 153 дає підстави зробити висновок, що притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення мало відбутись у період із 24.02.2022 (день введення в Україні правового режиму воєнного стану) по 13.02.2025 (дата набрання чинності Постановою № 153).

У справі відсутні докази притягнення ОСОБА_1 у період із 24.02.2022 по 13.02.2025 до кримінальної, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення чи до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.

Суд також зауважує, що для з`ясування обставин, чи були підстави у відповідача для відмови у виплаті винагороди позивачу, було витребувано докази, які б могли підтвердити вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та притягнення до відповідальності.

Відповідач у заяві на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2025 про витребування доказів повідомив, що у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 відсутні копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень та/або інші акти на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень та притягнення до відповідальності.

Помилковість позиції відповідача щодо відмови у реалізації позивачем права на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153, спростовується також і роз`ясненням Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України «Роз`яснення з окремих питань щодо умов виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень за «Контрактом 18-24» (режим доступу в Інтернеті: https://social.mil.gov.ua/groshove-zabezpechennya/milion-hryven-za-kontraktom-18-24.html) у формі питань-відповідей.

Зокрема, суд звернув увагу на питання під номером 9 про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, які два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.

Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України наав відповідь такого змісту: «…відповідно до умов Постанови, виплата Винагороди не здійснюється військовослужбовцям, які в період з дня прийняття (призову) на військову службу (після 24.02.2022) до 13.02.2025 два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення або дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни».

Вказане роз`яснення, хоч і має ненормативний характер, проте узгоджується із позицією суду.

В силу вимог частини другої статті 77 КАС України, суд також звертає увагу на недопустимість перекладення тягаря доказування у спорі, що розглядається на позивача, а тому аргументи відповідача про те, що ОСОБА_1 не спростовує факт притягнення його до адміністративної відповідальності, до уваги не бере.

З урахуванням викладеного, суд виснує, що позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови № 153.

Ба більше, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови № 153 щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації щодо позивача.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Одночасно відповідач, як суб`єкт владних повноважень, у своїй діяльності повинен керуватися, зокрема обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому відповідач не наділений правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких встановлених судом фактичних обставин, суд прийшов до висновку про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягала у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови № 153.

При цьому протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаний обов`язок не виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку діям відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, суд виснує, що бездіяльність відповідача, які полягала у не нарахуванні та не виплаті позивачу відповідно до пункту 4 Постанови № 153 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, свідчить про протиправну поведінку суб`єкта владних повноважень, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям до такого роду поведінки у спірних правовідносинах та чинному законодавству, тому позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Друга позовна вимога є похідною від першої і підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 Постанови № 153.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в цілому.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153.

Зобов`язати НОМЕР_5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» від 11.02.2025 № 153.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.