Справа № 480/9698/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2025 рокуСправа №480/9698/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), Військова частина НОМЕР_2 (далі третя особа), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з періоди з 15.03.2023 по 31.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 25.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.03.2023 по 31.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 25.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 2023 році у Військовій частині НОМЕР_1 та неодноразово брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання. Вважаючи, що грошове забезпечення, передбачене Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, виплачено не в повному обсязі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 позовна заява була залишена без руху та у встановлений судом строк недоліки позовної заяви були усунуті.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії; призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження.
На виконання ухвал Сумського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 та від 28.01.2025, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву та витребувані докази.
В обґрунтування відзиву на позов відповідач зазначив, що накази про нарахування додаткової грошової винагороди позивачу за спірний період до Військової частини НОМЕР_1 не надходили. У посвідченнях про відрядження позивача зазначену мету для підтримання морально-психологічного стану, що не передбачає безпосередню участь у бойових діях. Жодного розпорядження щодо виконання бойових (спеціальних) завдань позивачу не ставилися. Також представник відповідача зауважує, що ця справа не підсудна Сумському окружному адміністративному суду, оскільки місце проживання позивача зареєстровано у м. Дніпро.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 вирішено матеріали адміністративної справи № 480/9698/24 передати на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.
08.07.2025 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №480/9698/24.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2025 справу №480/9698/24 передано на розгляд судді Сліпець Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 справу прийнято до провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами з 06.08.2025 року.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Разом з тим, з матеріалів відзиву вбачається, що вирішення питання та формування відповідних наказів покладено на Військову частину НОМЕР_1 . Отже позивач правомірно заявив позовні вимоги саме до Військової частини НОМЕР_1 .
З наявних у матеріалах справи довідках Військової частини НОМЕР_5 , виданих військовослужбовцям, які проходять військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , вбачається, що зокрема, старший лейтенант ОСОБА_1 , брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, а саме: під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, перебуваючи у районі ведення воєнних (бойових) дій:
довідка від 31.12.2023 №279/687 за період з 01.07.2023 по 31.07.2023; район ведення воєнних (бойових) дій с. Григорівка Сіверської міської громади Бахмутського району Донецької області; підставою зазначено: перелік бойових розпоряджень командира НОМЕР_6 омпбр за липень 2023 року, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_5 обл. №35т від 13.05.2023, рапорт начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 про безпосередню участь в бойових діях від 04.08.2023 вз.№275/18;
довідка від 31.12.2023 №279/689 за період з 10.09.2023 по 14.09.2023 та з 17.09.2023 по 29.09.2023; район ведення воєнних (бойових) дій с. Григорівка Сіверської міської громади Бахмутського району Донецької області; підставою зазначено: перелік бойових розпоряджень командира НОМЕР_6 омпбр за вересень 2023 року, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_5 обл. №35т від 13.05.2023, рапорт начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 про безпосередню участь в бойових діях від 02.10.2023 вз.№275/1950/2;
довідка від 31.12.2023 №279/690 за період з 09.10.2023 по 25.10.2023; район ведення воєнних (бойових) дій с. Григорівка Сіверської міської громади Бахмутського району Донецької області; підставою зазначено: перелік бойових розпоряджень командира НОМЕР_6 омпбр за жовтень 2023 року, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_5 обл. №35т від 13.05.2023, рапорт начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_5 про безпосередню участь в бойових діях від 07.11.2023 вз.№275/1357.
При цьому, позичу не було нараховано та виплачено збільшену до 100000,00 грн додаткову винагороду за спірні періоди часу згідно вищевказаних довідок, що не заперечується відповідачами.
Вважаючи, такі дії протиправними, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Так, виплата такої додаткової винагороди передбачена пунктом 1-2 Постанови №168 та здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень додаткової винагороди: наказ командира (начальника); та безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають: порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови; особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі - Порядок №260).
Так, згідно п. 2 розділу XXXIV Порядку №260, на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):
під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);
у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;
із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;
на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;
з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);
у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);
з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями.
Відповідно до п. 3 розділу XXXIV Порядку №260, райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
За приписами п. 4 розділу XXXIV Порядку №260, підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Згідно пунктів 6 - 8 розділу XXXIV Порядку №260, про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців.
Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах, відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України.
Командувачами (командирами) угруповань військ (сил), тактичних груп, командирами військових частин (у тому числі резерву, установ, організацій), до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляються органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а також виконання завдання у складі управління (штабу) угруповання військ (сил), тактичної групи (затверджених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України), угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління за минулий місяць.
Пунктом дев`ятим розділу XXXIV Порядку №260, передбачено здійснення виплати додаткової винагороди на підставі наказів:
командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини;
керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Відповідно до п. 10 розділу XXXIV Порядку №260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Таким чином, визначення конкретного розміру додаткової винагороди у порядку Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн є виключно повноваженням суб`єкта владних повноважень. Видання наказів командиром військової частини стосовно нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям на підставі рапортів командирів їх підрозділів виключає будь-яку необ`єктивність та зловживання правами з боку командира військової частини.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу не було нараховано та виплачено збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду за періоди з 15.03.2023 по 31.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 25.10.2023, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 16.04.2023 №2959, довідок Військової частини НОМЕР_5 від 31.12.2023 №279/687, від 31.12.2023 №279/689, від 31.12.2023 №279/690 та відповідних посвідчень про відрядження ОСОБА_1 , наявних в матеріалах справи, позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023.
Вищевказані довідки мають необхідні реквізити, відповідають вимогам п. 4 розділу XXXIV Порядку №260 та складені на підставі бойових розпоряджень командира 56 омпбр, журналу бойових дій військової частини, рапортів начальника штабу першого заступника командира військової частини про безпосередню участь у бойових діях.
Таким чином, матеріали справи містять докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконання бойових (спеціальних) завдань за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023.
Отже, ОСОБА_1 набув право на додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн на місяць як військовослужбовець, який забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, періоди з 30.03.2023 по 31.03.2023 та з 26.10.2023 по 31.10.2023 матеріалами справи не підтверджено, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 червня 2024 року у справі № 200/706/23, відповідно до якого підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
У низці постанов Верховний Суд зазначив, що суди повинні ретельно досліджувати весь комплекс доказів, без перекладання тягаря наслідків недбалості чи неефективної роботи посадових осіб на військовослужбовця.
Держава не може відмовляти у виплаті, якщо законодавчі норми передбачають її, а військовослужбовець відповідає цим умовам.
Аналогічний висновок викладено у постанові КАС ВС від 27.10.2025 у справі №420/6577/23.
Таким чином, додаткова винагорода, встановлена Постановою КМУ № 168, є особливим видом щомісячного грошового забезпечення, яке діє виключно на період воєнного стану. За своєю правовою природою ця виплата має компенсаційний характер за ризики та специфіку служби, а також виконує важливу стимулювальну функцію для захисників України.
В умовах збройної агресії таке матеріальне забезпечення є безпосередньою реалізацією вимог статті 17 Конституції України, яка зобов`язує державу гарантувати соціальний захист військовослужбовців та членів їхніх сімей. Цим механізмом держава не лише мотивує особовий склад, але й забезпечує належний рівень соціальної підтримки тих, хто боронить суверенітет країни. Комплексний підхід до соціального захисту сприяє стабільності у військовому середовищі та є адекватною відповіддю держави на виклики війни.
Інші доводи позивача не спростовують вказані вищі висновки суду.
При цьому, суд також враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підводячи підсумок викладеному, суд доходить висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, є протиправною, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 , здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
За приписами частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими в частині, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат в цій частині судом не вирішувалось.
Стосовно розподілу витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З матеріалів позову вбачається, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи становить 15 000,00 грн. Проте позивачем не надано суду копії договору про надання правничої допомоги, погодження розрахунку вартості робіт, акта виконаних робіт в частині або повністю, документів на підтвердження витрат на правничу допомогу (аванс, в частині або повністю), тощо.
З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що жодних документів на підтвердження домовленостей про надання професійної правничої допомоги позивачем не надано, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132,139,193,241-246, 250, 251,257-262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди встановленої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 15.03.2023 по 29.03.2023, з 01.07.2023 по 31.07.2023, з 10.09.2023 по 14.09.2023, з 17.09.2023 по 29.09.2023, з 09.10.2023 по 31.10.2023, виходячи з розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець