Справа № 320/11606/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Київ справа №320/11606/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранслоджистік» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в с т а н о в и в:

до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранслоджистік» (товариство, ТОВ «Укртранслоджистік») із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (ГУ ДПС, ДПС, податковий орган, контролюючий орган).

Просили суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 16.01.2024 №2, №2, №2 і №2.

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву залишено без руху із наданням часу для усунення недоліків.

У подальшому, у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, у тому числі доплатою 18 168, 00 грн судового збору за вимоги майнового характеру, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 04.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки сума за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, за кожним окремо, не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і ця адміністративна справа у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України не є справою, яка має бути розглянута виключно за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.10.2024 витребувано від ТОВ «Укртранслоджистік»: платіжні доручення і банківські виписки на підтвердження оплати за спірними операціями; докази використання у господарській діяльності отриманих товарів по спірним операціям; пояснення і докази перевірки якості отриманих товарів; докази відображення в податковому обліку операцій, нереальність яких стверджено податковим органом; усі інші документи та матеріали, на підтвердження своєї позиції (які не додані до матеріалів справи).

В обґрунтування позовних вимог товариство вказало на помилковість висновків податкового органу за результатами перевірки, оскільки порушень вимог податкового законодавства ним вчинено не було. Зазначили і те, що перевірка мала б завершитися 23.02.2022, однак з 23.02.2022 по 08.12.2023 не було складено акта чи довідки за результатом перевірки; лише на підставі наказу від 08.12.2023 № 6119-п перевірка була продовжена на п`ять робочих днів. Звертали увагу, що основою для висновків податкового органу, які слугували підставою прийняття оскаржуваних рішень про безоплатне отримання позивачем товарів (колісних пар) на загальну суму 4 142 800 грн від ПП «ХЕМОСІЛ», ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД», ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, що констатовано через аналіз ланцюгу постачання товарів, які вказані контрагенти постачали позивачу, та встановивши за наслідками такого аналізу окремі порушення податкового законодавства вказаними контрагентами позивача та їх постачальниками, не відповідають дійсності. Наголосили, що товариством позивача надано до перевірки належні та достатні пояснення та документальне підтвердження реальності господарських операцій із відповідними контрагентами, а також докази використання придбаних колісних пар у власній господарській діяльності. Вказали, що до завершення перевірки форми 20-ОПП стосовно об`єктів, про які йдеться у досліджуваному випадку, були подані контролюючому органу. Повідомили до всього, що строк притягнення до відповідальності стосовно останнього констатованого порушення сплив.

Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що при дослідженні ланцюга постачання продукції, придбання якої задокументовано позивачем у ПП «ХЕМОСІЛ», ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» та ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП», встановлено відсутність походження товарів, а також інші обставини, які свідчать про неможливість здійснення таких поставок, у зв`язку із чим товари, щодо яких формально складені документи стосовно їх придбання у відповідних суб`єктів господарювання, вважають отриманими безоплатно. Вказали, що такий факт не відображено позивачем у податковій звітності, що зумовило безпідставне заниження податкового навантаження на позивача щодо оподаткування відповідних операцій податком на прибуток підприємств та податком на додану вартість. Звернули увагу і на те, що за результатом перевірки виявлено те, що станом на 30.09.2021 на балансі ТОВ «Укртранслоджистік» рахується 389 об`єктів оподаткування, по яким не подано (не своєчасно подано) «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП».

Товариством «Укртранслоджистік» надіслано відповідь на відзив. Зазначили, що податковий орган ігнорує як факт оплати за придбані колісні пари, так і наявність первинних документів, які підтверджують товарність операцій. Наголосили на тому, що платіжні документи на засвідчення оплати надавалися як під час проведення перевірки, так і до суду. Вказали і про ігнорування факту реєстрації із використанням форми 20-ОПП до початку перевірки (01.09.2023).

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранслоджистік» є юридичною особою, перебуває на обліку в контролюючих органах з 12.06.2015, місцезнаходження якої - 04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72.

Видами економічної діяльності товариства є: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.

У період з 11.02.2022 по 08.12.2023 посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві, на підставі наказу від 31.01.2022 №714-п та направлень від 10.02.2022 і 08.12.2023, відповідно плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2022 рік, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Укртранслоджистік» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.06.2015 по 30.09.2021 та іншого законодавства.

За результатами перевірки складено акт від 22.12.2023 №85155/26-15-07-02-04-13/39834796 (т.1 а.с.43-68), за висновками якого встановлено порушення:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (ПК України), у результаті чого: занижено податок на прибуток на загальну суму 659 879 грн, у тому числі за 2018 рік у сумі 623 160 грн та за три квартали 2021 року у сумі 36 719 грн; встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2021 року у сумі 476 806 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 690 467 грн, в тому числі по періодам: липень 2020 року 474 404 грн; серпень 2020 року 102 596 грн; березень 2021 року 113 467 грн;

- пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №1588 (Порядок №1588), а саме: не повідомлено про об`єкти оренди (офісні приміщення, вагони) контролюючий орган за основним місцем обліку у встановленому порядку.

28.12.2023 ТОВ «Укртранслоджистік» подано заперечення на акт від 22.12.2023 №85155/26-15-07-02-04-03/3983496 із додатками (т.1 а.с.92зв.-88).

У рішенні за результатом розгляду заперечення надано відповідь від 11.01.2024 №506/І/26-15-07-02-04-09, згідно якої вказані висновки акта перевірки залишені без змін (т.1 а.с.88зв.-90).

16.01.2024 на підставі вказаних вище висновків акта перевірки відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- №2, яким з огляду на констатацію порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України, зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств по декларації від 21.10.2021 № 9311966 за три квартали 2021 року на 476 806 грн (т.1 а.с.75);

- №2, яким через порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Укртранслоджистік» з податку на прибуток підприємств на 815 669 грн, у тому числі на 659 879 грн за податковими зобов`язаннями та на 155 790 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.78);

- №2, яким констатовано порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України і збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Укртранслоджистік» з податку на додану вартість на 863 084 грн, у тому числі на 690 467 грн за податковими зобов`язаннями та на 172 617 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.76);

- №2, яким через порушення позивачем вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Порядку № 1588, застосовано до ТОВ «Укртранслоджистік» штрафні санкції на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України у загальній сумі 396 780 грн (т.1 а.с.77).

Позивач вважає необґрунтованими вказані висновки перевірки, а прийняті на їх підставі оскаржувані рішення протиправними, а тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (Податковий кодекс, Кодекс, ПК України).

Згідно із пунктом 109.1 статті 109 Кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

У відповідності із пунктом 109.2 статті 109 Податкового кодексу порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За нормами статті 112 Кодексу особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення.

За визначенням у статті 61 ПК України податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 77.4 пункту 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно із підпунктом 77.4 пункту 77 ПК України строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

За нормами підпункту 82.1 пункту 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

У досліджуваному випадку встановлено, що згідно із наказом ГУ ДПС у м. Києві від 31.01.2022 №714-п призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Укртранслоджистік» з 11.02.2022 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів.

Отже, останній день проведення вказаної перевірки припав на 24.02.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності 07.03.2022.

Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

За нормами підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

Таким чином, вказана документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Укртранслоджистік» була зупинена з 24.02.2022 у силу імперативної вказівки підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

01.08.2023 набрав чинності Закон України №3219-ІХ від 30.06.2023, яким підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України викладено в іншій редакції, яка передбачала, що тимчасово, до 1 серпня 2023 року, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім камеральних перевірок, окремих видів документальних позапланових перевірок та фактичних перевірок.

При цьому, згідно із пунктом 69.2-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України документальні та фактичні перевірки, які були розпочаті, але не можуть бути завершені у зв`язку з виникненням обставин, зазначених у цьому підпункті, або у зв`язку з поданням платниками податків повідомлень та з урахуванням вимог, передбачених підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 цього розділу, та/або за вмотивованою заявою платника податків, крім перевірок з підстави, визначеної підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу (в частині декларування бюджетного відшкодування), зупиняються до завершення дії таких обставин та/або усунення перешкод щодо проведення перевірки за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке оформлюється наказом, копія якого надсилається платнику податків до електронного кабінету платника податків з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету. Такі обставини зупиняють перебіг строку проведення перевірки з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк.

Документальні перевірки, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, крім перевірок, для яких встановлено мораторій, поновлюються на невикористаний строк.

Отже, з 01.08.2023 відповідач міг поновити перевірку позивача.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, а відповідач не зазначає про видання наказу про поновлення перевірки позивача.

08.12.2023 ГУ ДПС у м. Києві видано наказ №6119-п про продовження строку проведення вказаної перевірки ТОВ «Укртранслоджистік».

У зв`язку із чим обумовлене зволікання у поновленні перевірки позивача у період з 01.08.2023 по 08.12.20203 відповідач не повідомляє, тому відсутні підстави вважати таке зволікання виправданим.

Таким чином, у ході судового розгляду справи підтвердились доводи позивача щодо допущення відповідачем вказаного порушення порядку проведення перевірки.

У той же час, відсутні підстави вважати, що вказане порушення вплинуло на результати перевірки чи іншим чином порушило права позивача.

За наведеного суд не вважає вказане порушення таким, що безумовно свідчить про протиправність оскаржуваних рішень, а тому вважає за необхідне надати оцінку висновками відповідача щодо допущення позивачем порушень, які зафіксовані в акті перевірки.

Так, судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16.01.2024 №2, №2 і №2 прийняті на підставі висновків акта перевірки від 22.12.2023 № 85155/26-15-07-02-04-03/3983496 про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України шляхом відображення у податковому обліку витрат та податкового кредиту, сформованих внаслідок безоплатного отримання позивачем товарів (колісних пар) на загальну суму 4 142 800 грн від ПП «ХЕМОСІЛ», ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛДТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» за період з 01.01.2017 по 30.09.2021.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За приписами пунктів 5, 6, 7 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

За змістом пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За визначенням у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV (Закон №996-XIV).

За визначенням у статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність відомостей податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у господарській діяльності. Порушення постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх відомостей податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, які враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, яка не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Це випливає зі змісту частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 9 Закону № 996-ХIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Правило цієї норми Закону № 996-ХIV узгоджується зі змістом пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (Положення).

Таким чином підтвердженням здійснення господарської операції виходячи з визначення Закону №996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими відповідно до вимог частини другої статті 9 Закону №996-ХIV та пункту 2.4 Положення первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Тобто, будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

Порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

З огляду на викладене, платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Подібні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

У ході розгляду цієї справи з`ясовано, що між ТОВ «Укртранслоджистік» (попередня назва ТОВ «Компанія Сідрейл») (покупець) та ПП «ХЕМОСІЛ» (продавець) був укладений договір поставки №57 від 12.04.2018, за умовами якого поставлялись колісні пари РУ1Ш(РУ1)-957Г СОНК (Колісна пара РУ1Ш (РУ1) - 957Г Стара Ось (вісь) Нові Колеса) (т.1 а.с.106-108).

Кількість та ціна колісних пар (з ПДВ) погоджені у специфікаціях до договору поставки № 57 від 12.04.2018, а саме:

- специфікація №1 від 12.04.2018 - 22 шт. на загальну суму 1 650 000,00 грн (т.1 а.с.108зв.);

- специфікація №2 від 08.05.2018 - 14 шт. на загальну суму 1 092 000,00 грн (т.1 а.с.109);

- специфікація №3 від 15.05.2018 - 6 шт. на загальну суму 468 000,00 грн (т.1 а.с.109зв.).

Поставка товару здійснювалась за наступними видатковими накладними:

- №24 від 25.04.2018 12 шт. на суму 900 000,00 грн (з ПДВ) (т.1 а.с.110);

- №28 від 04.05.2018 10 шт. на суму 750 000,00 грн (з ПДВ) (т.1 а.с.111);

- №30 від 11.05.2018 14 шт. на суму 1 092 000,00 грн (з ПДВ) (т.1 а.с.112);

- №33 від 18.05.2018 6 шт. на суму 468 000,00 грн (з ПДВ) (т.1 а.с.113).

Приймання-передача товару за вказаними видатковими накладними оформлена відповідними актами приймання-передачі №1 від 25.04.2018, №2 від 04.05.2018, №3 від 11.05.2018, №4 від 18.05.2018 (т.1 а.с.110зв., 111зв., 112зв., 113зв.).

Також контрагентом позивача виписано та зареєстровано за названими поставками податкові накладні №36 від 11.05.2018, №39 від 18.05.2018, №32 від 04.05.2018, №28 від 18.04.2018 (т.2 а.с.21, 21зв., 22, 22зв.).

Оплата вказаного товару підтверджується виписками з банківських рахунків (т.2 а.с.23-24). Дебіторська чи кредиторська заборгованість по взаємовідносинах з ПП «ХЕМОСІЛ» відсутня (т.2 а.с.20).

Отже, вказані господарські операції між позивачем та ПП «ХЕМОСІЛ» підтверджені документально.

Також позивач на вимогу ухвали суду від 23.10.2024 подав докази використання вказаного товару у власній господарській діяльності.

Так, за змістом наданих позивачем доказів, 36 з поставлених ПП «ХЕМОСІЛ» колісних пар, в подальшому позивачем були відчужені на користь ТОВ «ДМЗ «КАРПАТИ» на підставі договору поставки №151217 від 15.12.2017 (т.1 а.с.114-120).

Решта колісних пар (6 шт.) також була передана на користь ТОВ «ДМЗ «КАРПАТИ», але вже за наслідком укладання наступного договору з ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» (т.1 а.с.91зв.-92).

У свою чергу, відповідач стверджує про безоплатне отримання позивачем вказаного товару від ПП «ХЕМОСІЛ» з огляду на наступне:

1) Встановлено неподання звітності про власність або користування будь-якими об`єктами оподаткування (адміністративних і виробничих об`єктів), які б дозволяли провадити господарську діяльність період взаємовідносин з ТОВ «Укртранслоджистік». За даними звітності за формою № 20-ОПП, ПП «ХЕМОСІЛ» тривалий час (з листопада 2020 року) до органів ДПС не звітує.

2) Відповідно до рішення про відповідність ПП «ХЕМОСІЛ» критеріям ризиковості платника податку від 15.06.2020 № 5864, оскільки «згідно аналізу баз даних ДПС наявна податкова інформація, що визначає ризиковість здійснення господарських операцій, а саме по ланках руху товарно-грошових потоків встановлено невідповідність реалізованих товарів придбаними».

3) За результатами аналізу баз даних встановлено відсутність жодних даних щодо зберігання товару та його перевезення, тобто встановлено відсутність фізичної можливості зберігання товару в задекларованій кількості.

4) При дослідженні ланцюга постачання продукції встановлено відсутність походження товарів. Так, згідно інформації Єдиного реєстру податкових накладних, ПП «ХЕМОСІЛ» отримало податкові накладні з подібною номенклатурою (Колісна пара РУШ(РУ1)-957Г СОНК у кількості 17 шт.) в жовтні 2017 року у ТОВ «ЗАУБЕР-Україна» (код 38200901), щодо якого встановлено наступне: неподання звітності про власність або користування будь-якими об`єктами оподаткування (адміністративних і виробничих об`єктів), в період взаємовідносин з ПП «ХЕМОСІЛ», які б дозволяли провадити господарську діяльність за даними звітності за формою № 20-ОПП; відсутність придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у тому числі оренди офісного та складського приміщень, комунальних послуг тощо (враховуючи характер/спеціалізацію декларованої «діяльності») за даними ЄРПН; відсутність даних щодо зберігання товару тобто встановлено відсутність фізичної можливості зберігання товару в задекларованій кількості; відсутність доказів придбання колісних пар.

Так, ТОВ «Укртранслоджистік» (попередня назва ТОВ «Компанія Сідрейл») (покупець) та ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» (продавець) уклали договір купівлі-продажу №ВРТК-020218 від 06.02.2018 на поставку колісних пар (т.1 а.с.91зв.-92).

На виконання вказаного договору ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» здійснено дві поставки товару, а саме:

- 14.02.2018 у кількості 6 шт. на суму 252 000 грн за видатковою накладною №28 (т.1 а.с.94зв.);

- 07.03.2018 у кількості 12 шт. на суму 600 000,05 грн за видатковою накладною №33 (т.1 а.с.95зв.).

Приймання відбувалося на підставі актів приймання-передачі матеріалів від 14.02.2018 та від 07.03.2018 (т.1 а.с.94, 95).

Крім того, позивач надав і примірники податкових накладних від 23.02.2018 №7 та від 07.02.2018 №2, зареєстровані в ЄРПН, складені за названими операціями товариством «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» (т.2 а.с.25зв.,25)

Оплата названого товару на підставі рахунків на оплату №22 від 02.02.2018 та №37 від 22.02.2018 (т.2 а.с.27,28зв.) підтверджується виписками з банківських рахунків (т.2 а.с.27зв.-28). Дебіторська чи кредиторська заборгованість по взаємовідносинах з ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» відсутня (а.с.25). Такі обставини підтверджуються і податковим органом у змісті акта перевірки (т.1 а.с.57).

Отже, вказані господарські операції між позивачем та ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» підтверджені документально.

Названі товари використані позивачем у власній господарській діяльності шляхом їх наступного продажу ТОВ «ДМЗ «КАРПАТИ» на підставі договору поставки № 151217 від 15.12.2017, про що свідчать документи, надані позивачем на виконання ухвали суду від 23.10.2024 (т.2 а.с.51-56).

У свою чергу, відповідач стверджує про безоплатне отримання позивачем вказаного товару від ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» з огляду на наступне:

1) Встановлено неподання звітності про власність або користування будь-якими об`єктами оподаткування (адміністративних і виробничих об`єктів), які б дозволяли провадити господарську діяльність період взаємовідносин з ТОВ «Укртранслоджистік». За даними звітності за формою № 20-ОПП, ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» тривалий час (з травня 2020 року) до органів ДПС не звітує.

2) Відповідно до рішення про відповідність ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 № 20296, адже «Наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування».

3) За результатами аналізу баз даних встановлено відсутність жодних даних щодо зберігання товару та його перевезення, тобто встановлено відсутність фізичної можливості зберігання товару в задекларованій кількості.

4) При дослідженні ланцюга постачання продукції встановлено відсутність походження товарів. Так, згідно інформації Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» отримало податкові накладні з подібною номенклатурою (Колісна пара б/в) в лютому 2017 року У ТОВ «ФОРТЕС» (код 33445805), у кількості 8 шт. вартістю 8500 грн/шт., щодо якого встановлено наступне: неподання звітності про власність або користування будь-якими об`єктами оподаткування (адміністративних і виробничих об`єктів), в період взаємовідносин з ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД», які б дозволяли провадити господарську діяльність за даними звітності за формою № 20-ОПП; відсутність придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у тому числі оренди офісного та складського приміщень, комунальних послуг тощо (враховуючи характер/спеціалізацію декларованої «діяльності») за даними ЄРПН; відсутність даних щодо зберігання товару тобто встановлено відсутність фізичної можливості зберігання товару в задекларованій кількості; відсутність доказів придбання колісних пар. ТОВ «ФОРТЕС» отримало податкові накладні з подібною номенклатурою (Колісна пара б/в) в січні, серпні та листопаді 2016 року від ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД».

ТОВ «Укртранслоджистік» (попередня назва ТОВ «Компанія Сідрейл») (покупець) та ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» (продавець) уклали договір купівлі-продажу № 01/03/21 від 01.03.2021 на поставку колісних пар (т.1 а.с.101зв.-102).

На виконання вказаного договору ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» поставило позивачу колісні пари у кількості 8 шт. на суму 680 800,33 грн за видатковою накладною № 21 від 13.03.2021 (т.1 а.с.105).

Перевезення здійснено за товаро-транспортною накладною № 13/03/2021-1 від 13.03.2021 (т.1 а.с.103).

Також названим контрагентом позивача складені і зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 01.03.2021 та №7 від 13.03.2021 за операціями із ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» (т.2 а.с.29зв.31).

Оплата придбаного товару підтверджується платіжними інструкціями та виписками з банківських рахунків (т.2 а.с.31-34). Дебіторська чи кредиторська заборгованість по взаємовідносинах з ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» відсутня (т.2 а.с.29).

Отже, вказані господарські операції між позивачем та ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» підтверджені документально.

У свою чергу, відповідач стверджує про безоплатне отримання позивачем вказаного товару від ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» з огляду на наступне:

1) Згідно інформації Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у тому числі оренди офісного та складського приміщень, комунальних послуг, охорони, прибирання приміщення тощо (враховуючи характер/спеціалізацію декларованої «діяльності»).

2) При дослідженні ланцюга постачання продукції встановлено відсутність походження товарів. Так, згідно інформації Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП» отримало податкові накладні з подібною номенклатурою (Колісна пара б/в) 01.03.2021 від ТОВ «Укртранслоджистік» по значно нижчій ціні.

Стосовно зазначених доводів відповідача суд зазначає таке.

За змістом постанови Верховного Суду від 19.06.2023 у справі № 813/4501/13-а узагальнена податкова інформація, зроблена за результатами податкового контролю щодо господарської діяльності контрагентів платника в контексті оцінки реальності господарських операцій не відповідає критерію юридичної значущості та не є допустимим і достовірним доказом у розумінні процесуального закону.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

При цьому залучення ресурсів для постачання товарів позивачу могло відбуватись без оформлення трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів, зокрема й щодо придбання таких товарі контрагентами позивача чи їх постачальниками. У такому разі може йти мова лише про порушення контрагентами позивача вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів.

Посилання відповідача на рішення про відповідність ПП «ХЕМОСІЛ» критеріям ризиковості платника податку від 15.06.2020 №5864 та про відповідність ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» критеріям ризиковості платника податку від 05.02.2020 № 20296 суд вважає безпідставними, оскільки господарські операції між позивачем і вказаними контрагентами відбулись у 2018 році, тобто до віднесення вказаних контрагентів позивача до платників податків, які відповідають критеріям ризиковості. Більш того, як зазначено вище, недотримання вказаними контрагентами податкової дисципліни саме по собі не може мати негативних наслідків для позивача.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що ТОВ «Укртранслоджистік» на підставі договору № 26/02/21-У від 26.02.2021 спочатку продало власні колісні пари, попередньо зняті зі своїх вагонів кількості 8 шт. на користь ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП».

При цьому, позивач пояснив та надав докази того, що на підставі договору № 26/02/21-У від 26.02.2021 ТОВ «Укртранслоджистік» продало ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП», які не могли використовуватися позивачем у зв`язку із їх зносом і потребою в їх ремонті (т.1 а.с.96зв.-97).

В подальшому, відремонтовані ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП», за договором № 01/03/21 від 01.03.2021 продані позивачу та встановлені на його вагони на підставі договору 2067/121-424 на ремонт вантажних вагонів від 27.11.2019, укладеного позивачем із АТ «ДНІПРОВАГОНРЕМБУД» (т.1 а.с.120зв.-124). На засвідчення цього надано акти приймання-передачі наданих послуг, акти компенсації вартості залізничних витрат, листки обліку комплектації вантажного вагона при всіх видах ремонту та технічному обслуговуванні з відчепленням, повідомлення про приймання вантажних вагонів тощо (т.1 а.с.125-142).

Факт встановлення нових колісних пар в березні 2021 року на вагони ТОВ «Укртранслоджистік» підтверджується відповідними названими вище формами, які складались і надавались позивачу за наслідками проведення ремонту на вагонах, а також довідкою ГІОЦ АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» № 3996607 від 24.01.2024 та листом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 31.01.2024 № 11-2-94/62-24 (т.1 а.с.142зв.-143, 143зв.).

На підтвердження використання позивачем у власній господарській діяльності вагонів, на які встановлювалися відповідні колісні пари, зокрема, надання їх в оренду, товариством «Укртранслоджистік» подано:

- договір оренди вагонів від 20.07.2018 із ТОВ «АТ Каргілл», акти приймання-передавання вагонів, акти виконаних робіт (наданих послуг) із додатками (т.2 а.с.57-67);

- договір оренди вагонів із ТОВ «ЮМГ Трейдінг» від 12.03.2018 №233, акти приймання-передачі вагонів, акт надання послуг із додатком (т.2 а.с.68-75);

- договір оренди вагонів із ТОВ «Югекотоп» від 01.03.2018 №010318 №233, акти приймання-передачі вагонів, акт надання послуг (т.2 а.с.76-82).

З урахуванням наведеного у сукупності відсутні підстави вважати нереальними вказані господарські операції позивача із ПП «ХЕМОСІЛ», ТОВ «ВАГОНОРЕМОНТНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ХОЛД» та ТОВ «УНІВЕРСАЛТРАНСГРУП», тому придбані позивачем у ході таких операцій колісні пари не можуть вважатись безоплатно отриманими товарами.

Таким чином суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки від 22.12.2023 №85155/26-15-07-02-04-03/3983496 про порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, що свідчить про протиправність та необхідність скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2024 №2, №2 і №2.

Як зазначалося вище, згідно податкового повідомлення-рішення від 16.01.2024 №2 до позивача застосовано штрафні санкції на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України у загальній сумі 396 780 грн за порушення вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Порядку № 1588, шляхом неповідомлення контролюючого органу за основним місцем обліку у встановленому порядку про об`єкти оренди (офісні приміщення, вагони).

В обґрунтування вказаного висновку відповідач вказав, що відповідно до оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 105, станом на 31.12.2017 на підприємстві обліковувались об`єкти оподаткування, щодо яких своєчасно не подано «Повідомлення за формою 20-ОПП»; за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 позивачем взято на облік, відповідно до картки по рахунку « 10» 389 об`єктів оподаткування щодо яких своєчасно не повідомлено контролюючі органи та не подано «Повідомлення за формою 20-ОПП». Констатувалося, що станом на 30.09.2021 на балансі підприємства рахується 389 об`єктів оподаткування, по яким не подано (не своєчасно подано) «Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП».

У той же час, суд звертає увагу на наступне.

За змістом пункту 63.1 статті 63 Податкового кодексу облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із пунктом 63.3 статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Тобто, одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588 (Порядок №1588).

Згідно із пунктом 8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.

Згідно із пунктом 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.

Указана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 560/3008/19.

За нормами пункту 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

У разі неусунення таких порушень або за ті самі дії, вчинені протягом року особою, до якої були застосовані штрафи за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 680 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 2040 гривень.

При цьому, диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальності за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування. Крім того, відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України на платника податків покладається обов`язок подання заяви про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку, а Порядком №1588 врегульовано питання подання платником податків повідомлення форми 20-ОПП, що є різними за змістом документами.

Така ж правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 18.04.2024 у справі №640/18630/21 та від 21.04.2022 у справі №580/814/20.

У цій частині суд також враховує доводи позивача, який повідомив, що він має у своєму розпорядженні 390 вагонів різного типу. Такі вагони товариство набувало за договорами, починаючи з 30.11.2017. Всього було 88 поставок, остання мала місце 10.11.2022 і стосувалась одного вагону. Остання поставка за період, за який здійснювалась перевірка, мала місце станом на 07.11.2019. Тобто, у розрахунок штрафу могли бути взяті 87-м поставок, так як на момент придбання товариство мало здійснити реєстрації набутих вагонів в органах податкової служби за формою 20-0ПП. У той же час податковим органом така обставина не врахована.

Більше того, позивач наголосив та надав докази того, що 01.09.2023, тобто до завершення перевірки і до видання наказу про продовження строку проведення перевірки, відповідні форми 20-ОПП були подані про що свідчать самі форми і квитанції № 2, отримані за наслідками опрацювання поданих на реєстрацію форм 20-ОПП (т.1 а.с.150-156). Знову ж таки відповідач не надав оцінку цьому.

За наведеного, суд доходить висновку про необґрунтованість висновків перевірки щодо порушення позивачем вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України, пунктів 8.1, 8.2, 8.3, 8.4 Порядку № 1588 та, як наслідок, про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.01.2024 №2.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд резюмує, що податковий орган не довів правомірності оскаржуваних повідомлень-рішень, не спростував доводи і докази товариства позивача, а останній надав ґрунтовні пояснення із документальним підтвердженням щодо протиправності оскаржуваних рішень.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 30 280 грн (згідно платіжної інструкції від 25.01.2024 на суму 12112 грн та у відповідності до платіжної інструкції від 20.03.2024 на суму 18168 грн) підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранслоджистік» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 16.01.2024 №2, від 16.01.2024 №2, від 16.01.2024 №2 та від 16.01.2024 №2.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранслоджистік» (; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011; місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) судовий збір у розмірі 30 280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.