Справа № 460/18091/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2025 року м. Рівне №460/18091/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., за участю секретаря судового засідання Сищук К.М., представника позивача: Бартоша С.Б., представника відповідача: Кондратюка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2025 про відкриття виконавчого провадження № 79113243;

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2025 про відкриття виконавчого провадження № 79113542.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 16.09.2025 постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2025 про відкриття виконавчого провадження були відкриті виконавчі провадження № 79113243 та № 79113542 з виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23, однак вказаний виконавчий документ пред`явлено до примусового виконання з пропуском строку його пред`явлення. За позицією позивача, зазначена постанова набрала законної сили 09.12.2024, а тому строк її пред`явлення до виконання, враховуючи зміст ст. 303 КУпАП, закінчується 09.03.2025 включно. З огляду на це, державний виконавець не повернув виконавчий документ без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, у зв`язку з пропущенням встановленого законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, натомість виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, які позивач вважає протиправними, а тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

20.10.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у спірному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період дії на території України воєнного стану встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання. Оскільки постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 щодо стягнення з позивача грошових коштів було пред`явлено до примусового виконання в період дії на території України воєнного стану та строк її пред`явлення до виконання був перерваний, державний виконавець у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону № 1404-VIII правомірно виніс спірні постанови, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

27.10.2025 та 18.11.2025 від сторін надійшла відповідь на відзив та відповідно, заперечення, які судом до уваги не беруться, оскільки відповідно до частини першої статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

У порядку статті 165 КАС України третя особа не скористалась правом на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву.

У судовому засіданні сторони підтримали доводи заяв по суті справи та надали пояснення аналогічні цим доводам.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 14.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця у відповідності до вимог статті 287 КАС України, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.10.2025. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Подільський районний суд міста Києва.

Також, зобов`язано відповідача у судове засідання надати матеріали відповідних виконавчих проваджень (оригінали - для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії - для долучення до матеріалів справи)

30.10.2025 судове засідання у справі не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді у відрядженні згідно з наказом суду від 27.10.2025 № 18-в. Справу призначено до розгляду на 18.11.2025.

Учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду адміністративної справи у порядку статті 268 КАС України.

18.11.2025 у судове засідання представник третьої особи не прибув, причини неявки суд не повідомив, що відповідно до частини третьої статті 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи. Ухвалою суду від 18.11.2025, занесеною до протоколу судового засідання розгляд справи продовжено без участі представника третьої особи.

18.11.2025 у судовому засіданні, на підставі статті 227 КАС України, після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення до 20.11.2025.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2024 по справі № 758/13414/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 скасовано постанову Подільського районного суду м. Києва від 24.09.2024 та визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів, що становить 2 424 291,89 грн, з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме «паливо дизельне, клас F» загальною вагою 125,905 тонн, 151,019 тис. л, а в разі неможливості їх конфіскації, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави вартість цих товарів у розмірі 4 848 583,78 грн.

Постанова Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 набрала законної сили 09 грудня 2024 року.

01.07.2025 Подільським районним судом міста Києва повторно було подано для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції дві постанови Подільського районного суду від 24.09.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності в частині грошового стягнення та конфіскації товарів.

16.09.2025 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кондратюком І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79113243 з виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів, що становить 2 424 291,89 грн та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79113542 про конфіскацію в ОСОБА_1 товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а саме «паливо дизельне, клас F» загальною вагою 125,905 тонн, 151,019 тис. л, а в разі неможливості їх конфіскації, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави вартість цих товарів у розмірі 4 848 583,78 грн.

Не погоджуючись з такими постановами державного виконавця та вважаючи їх протиправними позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пункту 1 частини другої статті18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Отже, постанова Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 є виконавчим документом.

Відповідно до статті 26 частини 1 пункту 1 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 303 КУпАП визначено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Судом встановлено, що постанова Київського апеляційного суду від 09.12.2024 по справі № 758/13414/23 набрала законної сили 09.12.2024, відповідно строк пред`явлення постанови до виконання, з врахуванням абз. 1 ст. 303 КУпАП до 09.03.2025.

Однак, суд зауважує, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Водночас, Законом України "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 15 березня 2022 року № 2129-IX, який набрав чинності 26 березня 2022 року, Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" було доповнено пунктом 10-2, яким, зокрема, визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні» введений воєнний стан. В подальшому воєнний стан було продовжено. На час розгляду справи воєнний стан триває.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

З огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як Кодексом про адміністративні правопорушення так і іншими законами України, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає обґрунтованим врахування державним виконавцем чинних законодавчих змін у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання, переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22 та від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні цієї справи.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1, частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи фактичні обставини та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про правомірність постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень № 79113243 та № 79113542 від 16.09.2025.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку що вони відповідають приписам Закону № 1404-VIII та наведеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 листопада 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, 22А,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 35007146)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Подільський районний суд міста Києва Адреса: вул. Хорива, 21, м. Київ, .

Суддя Ольга ПОЛІЩУК