Справа № 320/15083/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Кобаля М.І.,

Черпака Ю.К.,-

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія ГУ МВС України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія ГУ МВС України (далі - третя особа), про:

- визнання протиправним рішення МВС України від 28 грудня 2022 року про відмову йому,- ОСОБА_1 , в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХII (далі - Закон №565-ХII);

- зобов`язання МВС України негайно здійснити розрахунок належної йому,- ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Постанова №850) у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб;

- зобов`язання МВС України виплатити йому,- ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв?язку з встановленням 2 групи інвалідності відповідно до Постанова №850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним рішення МВС України від 28 грудня 2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №565-ХII. Зобов`язано МВС України здійснити розрахунок належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №850 у 200-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Зобов`язано МВС України виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності відповідно до Постанови №850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги не передбачено Порядком №850 та суперечить зазначеним вище нормам матеріального права.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року, Міністерство внутрішніх справ України звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує, що законодавством встановлено обмеження дворічним строком, протягом якого відбувається зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності запроваджені з 01 січня 2014 року. Позивачу первинно 23 жовтня 2002 року установлено 10% втрати професійної працездатності, а 2 групу інвалідності встановлено з 19 липня 2018 року. Оскільки з дня первинного встановлення позивачу ступеня втрати працездатності до дня встановлення 2 групи інвалідності минуло понад два роки, представник відповідача вважає, що позивач ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивачем ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ в місті Києві подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі МВС України щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи №320/15083/23.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року - скасувати, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (загальне захворювання), отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним Фондом України 23 серпня 2018 року (а.с.13).

Відповідно до довідки Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві від 27 березня 2023 року позивач перебуває на обліку вказаного управління та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.28).

Згідно наказу начальника УВС Київського міськвиконкому від 28 грудня 1986 року №460 о/с «Про відрядження співробітників УВС Київського міськвиконкому для виконання спеціального завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, охорони громадського порядку і безпеки в зоні аварії», у період з 24 листопада 1986 року по 24 грудня 1986 року міліціонер 7 роти 2-го полку патрульно-постової служби міліції старший сержант міліції ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні у м. Чорнобиль (а.с.24).

15 травня 2000 року Військово-лікарська комісія Головного управління МВС України у місті Києві встановила взаємозв`язок у старшого прапорщика міліції ОСОБА_1 , 1959 року народження, між отриманими ним захворюваннями та виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.21-22).

З довідки серії 2-18 МАЕ №000204 Спеціалізованої радіологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1 , виданої 23 жовтня 2002 року Головою МСЕК на підставі акту огляду №062, вбачається 10% ступінь втрати професійної працездатності, у зв`язку з виконанням позивачем службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.15).

З довідки №1325 від 15 квітня 2019 року Національної акціонерної страхової компанії (далі - НАСК) «Оранта», позивач ОСОБА_1 13 квітня 2004 року, за державним обов`язковим особистим страхуванням працівників органів внутрішніх справ, за тяжке поранення, отримав нараховану страхову суму у розмірі 858 грн., яку виплатила йому НАСК «Оранта» (а.с.29).

З посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 28 лютого 2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.25).

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0963453 вбачається, що інваліда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повторно оглянуто 31 жовтня 2018 року і з вказаної дати позивачу довічно встановлено 2 групу інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.10).

З довідки серії АВ №0963453 Центральної медико-соціальної експертизи №2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1 , виданої 31 жовтня 2018 року Головою МСЕК на підставі акту огляду №507-б, вбачається 65% ступінь втрати професійної працездатності (а.с.11).

З довідки серії АГ №0025702 Центральної медико-соціальної експертизи №2 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого ОСОБА_1 , виданої 11 квітня 2019 року Головою МСЕК на підставі акту огляду №184-б, вбачається 65% ступінь втрати професійної працездатності (а.с.9).

Відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_3 (категорія 1), виданому 13 лютого 2019 року Київською міською державною адміністрацією, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.12).

Відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві із заявою від 15 травня 2019 року (вх.№Г-227-м), в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що він отримав захворювання, внаслідок чого втратив 65% професійної працездатності та отримав 2 (другу) групу інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом від 08 липня 2019 року №1/766-Пд Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в місті Києві повідомила ОСОБА_1 про те, що матеріали з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги були направлені для прийняття рішення до МВС України, повернуті на доопрацювання. У своєму листі МВС України повідомляє, що під час розгляду матеріалів виявлено невідповідність інформації, зазначеної у пункті 12 виписки з акта огляду МСЕК серії АВ №0963453 від 31 жовтня 2018 року інформації, зазначеній у пункті 12 свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ГУ МВС України в місті Києві від 15 травня 2000 року №612/у. Зазначена невідповідність унеможливила прийняття за надісланими матеріалами будь-якого рішення. Після усунення недоліків щодо невідповідності інформації, зазначеної у пункті 12 виписки з акта огляду МСЕК серії АВ №0963453 від 31 жовтня 2018 року інформації, зазначеній у пункті 12 свідоцтва про хворобу Військово-лікарської комісії ГУ МВС України в місті Києві від 15 травня 2000 року №612/у та надання відповідного підтвердження до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в місті Києві матеріали з питання призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги будуть повторно направлені до МВС України для прийняття рішення.

Листом від 23 липня 2020 року №7/781-Пд Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в місті Києві позивачу було повернуто подані ним документи щодо призначення одноразової грошової допомоги, а саме: копія заяви про проведення виплати одноразової грошової допомоги від 15 травня 2019 року; оригінал довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 11 квітня 2019 року серії АГ №0025702; копія довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 23 жовтня 2002 року серія 2-18 МАЕ №000204.

Окружним адміністративним судом м. Києва було розглянуто адміністративну справу №640/645/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року адміністративний позов по справі №640/645/21 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у неприйнятті рішення про призначення чи про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв?язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків та за результатами її розгляду, відповідно до пункту 9 Постановою №850, прийняти відповідне рішення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №640/645/21.

28 грудня 2022 року Міністерство внутрішніх справ відмовило ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивуючи це тим, що між встановленням 10% втрати професійної працездатності (2002 рік) та встановленням 2 групи інвалідності (2018 рік) пройшло понад два роки, що згідно Порядку №850 є перешкодою у здійсненні виплат.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію», ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону №565-XII та Порядку №850 (набрав чинності з 31 жовтня 2015 року) пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закону №580-VIII) визнано таким, що повністю втратив чинність Закон №565-XII.

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

До набрання чинності Законом №580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону №565-ХІІ та Порядком №850, відповідно.

За правилами статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності 2 групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На реалізацію вимог статті 23 Закону №565-XII, Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21 жовтня 2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», якою затвердив Порядок №850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 вказаного Порядку.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку №850).

Згідно із пунктом 9 Порядку №850, МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 10 Порядку №850, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин за позивачем як колишнім працівником міліції, у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII.

При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок №850.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відмічає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Пункт 4 Порядку №850 визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, оскільки положення Закону №565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку №850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено 2 групу інвалідності та 65% втрати працездатності, відбувся 19 липня 2018 року, а первинно втрату працездатності встановлено 23 жовтня 2002 року (10%). Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що за наслідками розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, МВС України відмовило йому у призначенні такої, з посиланням на те, що між первинним встановленням втрати працездатності та повторним оглядом, за наслідками якого ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності минуло понад два роки.

За таких обставин, відмова МВС України у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановлення 2 групи інвалідності є правомірною. Відтак позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі №711/1837/18 відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №808/1866/16 та інших постановах, у яких містився висновок про те, що пункт 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає обґрунтованими твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі стосовно неправильного застосування судом першої інстанції вимоги статті 23 Закону №565-XII, пункту 5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону 580-VIII та пункту 4 Порядку №850, а також помилкового неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 грудня 2020 року у справі №696/575/17, від 14 квітня 2021 року у справі №2340/3024/18, 15 лютого 2022 року у справі №300/2476/19, від 07 липня 2022 року у справі №640/23897/20, від 04 квітня 2022 року у справі №120/3220/19-а, від 24 травня 2023 року у справі №340/4643/20, від 15 січня 2024 року у справі №240/4317/23, стосовно обмеження дворічним строком права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пункту 4 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України слід задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №320/15083/23 скасувати, оскільки воно прийняте з порушенням норм матеріального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №320/15083/23 - скасувати.

Постанови нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль

Ю.К. Черпак