Справа № 308/16971/25
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.

за участю представника позивача Голубки І.І.,

відповідача Осама Абдаллах Бані Бакар

(FAISAL OSAMA ABDALLAH BANI BAKAR)

представника відповідача Петюшки Р.В.,

перекладача Помпель Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДМС України в Закарпатській області до громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про продовження строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення примусового видворення,

встановив:

Позивач ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі представника Голубки І.І. звернувся в суд з позовною заявою до відповідача громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), в якій просить продовжити строк затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на 6 місяців для забезпечення його видворення за межі території України.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.10.2025 у зв`язку із необхідністю з`ясування обставин правопорушення громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано на підставі статті 263 КУпАП до трьох діб та прийнято рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 24 жовтня 2025 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/15592/25 ухвалено рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 1 (один) місяць та примусове видворення з України громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, під час з`ясування всіх обставин та підготовці необхідного пакету документів було з`ясовано, що у відповідача відсутні дозвільні документи для повернення на територію країни походження, а саме транзиної візи. Станом на момент звернення до суду відповідач проявляє пасивність, не має на меті співпрацювати з органами ДМС з метою якнайшвидшого виконання рішення суду про примусове видворення. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та закриттям з 24.02.2022 повітряного простору виникли логістичні проблеми з поверненням іноземців до країни походження або третіх країн. З огляду на вищенаведене, також звертаємо увагу суду на той факт, шо при зверненні громадян до відповідних органів (консульських установ) для оформлення дозвільних документів для виїзду з України (транзиту через територію інших держав) процедура оформлення таких документів віз займає до 3-ох місяціцв, тому наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють виконання рішення суду від 24.10.2024 у зв`язку з чим наявна необхідність у продовженні строку затримання до 6 місяців. Таким чином, станом на 14.11.2025 у громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній документ, який дає право на виїзд з України, що як наслідок, унеможливлює реалізацію прийнятого Ужгородським міськрайонним судом рішення про примусове видворення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що за наявною у нього інформацією, транзитну візу відповідач отримає за тиждень.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства у міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками ГУ ДМС України у Закарпатській області у м. Ужгород спільно з працівниками УСР у Закарпатській області 22.10.2025 виявлено громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування в Україні, а саме ухилявся від виконання рішення про примусове повернення від 23.12.2023 та вчасно не покинув територію України у встановлений строк, у зв`язку з чим відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 КУпАП.

21 грудня 2023 року на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ГУ ДМС України у Закарпатській області прийнято рішення №37 про примусове повернення до країни походження або третьої країни стосовно громадянина Йорданії ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копія протоколу про адміністративне затримання від 22.10.2025 та копія акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 22.10.2025 видно, що у зв`язку із необхідністю з`ясування обставин правопорушення громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано на підставі статті 263 КУпАП до трьох діб та прийнято рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, про що прийнято рішення про поміщення до ПТПІ від 22.10.2025.

24 жовтня 2025 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/15592/25 винесено рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 1 (один) місяць та примусове видворення з України громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За твердженням позивача, станом на 14.11.2025 у громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній документ, який дає право на виїзд з України, що як наслідок, унеможливлює реалізацію прийнятого Ужгородським міськрайонним судом рішення про примусове видворення.

Відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Аналогічні приписи містяться в частині першій та другій ст. 29 Конституції України, які регламентують, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Chahal v. The U.K . Арр. 22414/93, 15 November 1996 будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Amuur v. France», Арр. 19776/92, 25 June 1996 та у справі «Dougoz v Greece», App. no. 40907/98, 6 March 2001 вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до пункту 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року,статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регламентується Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені устатті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 14 Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно з частиною четвертою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

Згідно з частиною одинадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини дванадцятої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Приписами частини тринадцятої ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме частина одинадцята ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, зміст якої розкривається частиною 13 вказаної статті.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

Схожі висновки наведені у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2023 по справі № 461/6904/22, від 16.05.2023 по справі №№ 461/6671/22, постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10. 2023 по справі № 216/5861/23.

З огляду на вищевказане, враховуючи, що станом на 14.11.2025 у громадянина Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній документ, який дає право на виїзд з України, а саме транзитної візи для повернення до країни походження, що як наслідок, унеможливлює реалізацію прийнятого Ужгородським міськрайонним судом рішення про примусове видворення, суд вважає наявними підстави для продовження строку затримання відповідача.

При цьому суд враховує, що за твердження позивача, викладеному у позові, строк отримання транзитної візи становить до трьох місяців, а тому, на думку суду, продовження строку затримання на шість місяців, як того просить позивач, не є доцільним й приходить до висновку про задоволення позовних вимог часткового й вважає за доцільне продовжити строк затримання на два місяці.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у порядку, визначеному ст. 139 та ч. 19 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому такі слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 271, 272, 289, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Продовжити строк затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянину Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці, а саме до 17.01.2026, для забезпечення його видворення за межі території України.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення невідкладно видати учасникам справи.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ГУ ДМС України в Закарпатській області, місцезнаходження м. Ужгород, вул. Івана Коршинського, буд. 12 А, .

Відповідач: громадянин Йорданії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), місце перебування: АДРЕСА_1 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов