Справа № 643/14658/25
Суддя: Крівцов Д. А.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/209/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (позивач) просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5544585 від 22.08.2025, винесену відносно позивача (Постанова), та закрити провадження у справі.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позиція позивача

Наказом № 1/п від 01.05.2024 позивача було переведено на посаду Менеджера з сервісу торгового обладнання ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА». У зв`язку з тим, що її посада пов`язана з необхідністю постійного пересування по підзвітній території та мобільності, для виконання позивачем посадових обов`язків роботодавець позивача ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» видав позивачу службовий автомобіль - легковий автомобіль «SKODA OCTAVIA A7», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Автомобіль). 22.08.2025 на вказаному Автомобілі з метою виконання своїх посадових обов`язків позивач рухалась по вулиці Київська у місті Вінниці, де її зупинили поліцейські Управління патрульної поліції у Вінницькій області. При перевірці документів позивача співробітник поліції повідомив їй, що відносно керованого нею автомобіля не здійснено обов`язкового технічного контролю. Після цього Інспектор склав відносно позивача оскаржувану Постанову. Після ознайомлення з текстом Постанови позивач повідомила Інспектору з посиланням на норми законодавства України, що керований нею Автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю. Проте Інспектор відмовився прийняти до своєї уваги вказані позивачем пояснення та виніс оскаржувану Постанову. Вказаною Постановою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Автомобіль є легковим, про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Автомобіль в якості таксі не використовується та не використовувався. Відповідачем факт використання Автомобіля в якості таксі не встановлено та доказами не підтверджено. В оскаржуваній постанові такий факт не відображено. Автомобіль для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку не використовується та не використовувався, відповідачем факт такого використання не встановлено та доказами не підтверджено, в оскаржуваній Постанові такий факт не відображено. Серед видів діяльності власника Автомобіля ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» відсутні такі види діяльності, як надання послуг таксі та перевезення пасажирів або вантажів. Таким чином, Автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю. Однак відповідач зробив висновок про обов`язковість проведення технічного контролю вказаного Автомобіля лише з тієї підстави, що він на праві власності належить суб`єкту господарювання юридичній особі. Проте такий висновок відповідача є помилковим, оскільки обов`язковість технічного контролю легкових автомобілів законодавство ставить у залежність не від особи, якій належить право власності на такі автомобілі, а в залежність від способів використання таких автомобілів або в якості таксі, або для перевезення пасажирів чи вантажів з метою отримання прибутку. З огляду на те, що відповідач не має доказів використання позивачем Автомобіля в якості таксі або для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, саме таке використання Автомобіля оскаржуваною Постановою не встановлено, накладення на позивача оскаржуваною Постановою штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 121 КУпАП, є незаконним. Оскаржуваною Постановою порушуються саме права позивача, оскільки саме на неї накладений штраф за адміністративне правопорушення, подія та склад якого відсутні.

Позиція відповідача

У відзиві представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування посилався на законність дій працівників поліції під час винесення Постанови, у зв`язку з чим вважав її законною та обґрунтованою з огляду на таке. Під час патрулювання 28.08.2025 представником відповідача зупинений Автомобіль, яким керувала позивач. Зазначений Автомобіль підлягав обов`язковому проходженню технічного огляду, своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 (б) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП, інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено Постанову. В даному випадку Автомобіль оформлений на фірму, що в свою чергу розуміється, що з метою отримання прибутку, оскільки власником являється ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА», а не фізична особа.

У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, викликались до суду належним чином.

Позивач надала заяву, згідно з якою просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Ураховуючи, що участь у судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд, та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників.

Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 24.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст.262, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ураховуючи складність справи, суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 227 КАС України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення.

Основні обставини, встановлені судом, та докази, на підставі яких вони встановлені

Згідно з оскаржуваною Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 5544585 від 22.08.2025, винесеною поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Вінницькій області лейтенантом поліції Чешківським О.С., позивач 22.08.2025 о 12:44 в м. Вінниці по вул. Київській керувала Автомобілем, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушила п. 31.3 б) ПДР України. У зв`язку з наведеним позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладений штраф у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль, власником Автомобіля є ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА».

Згідно з Наказом № 1/п від 01.05.2024 ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» про переведення на іншу роботу, позивача переведено з посади провідного фахівця з торгового обладнання на посаду менеджера з сервісу торгового обладнання.

Відповідно до положень Посадової інструкції менеджера з сервісу торгового обладнання, затвердженої ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА», посада позивача передбачає пересування по підзвітній території та використання службового автомобіля.

Як вбачається з Політики щодо експлуатації та використання транспортних засобів в ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА», серед видів діяльності власника Автомобіля - ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА», відсутні такі види діяльності, як надання послуг таксі та перевезення пасажирів або вантажів. Приписами Політики передбачається надання працівникам службових автомобілів з існуючого парку транспортних засобів компанії. Також положеннями Політики передбачено, що посада менеджера з сервісу торгового обладнання, яку обіймає позивач, відноситься до посад, яким надається службовий автомобіль.

Крім того, судом досліджений СД-диск із відеозаписом подій 22.08.2025, зафіксованих на бодікамери працівників поліції.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Положеннями ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до п.п. «б» п. 31.3 Правил дорожнього руху (ПДР) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років ; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Згідно з п.п. 15 пункту 2 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб (зокрема службовий легковий автомобіль), що експлуатується юридичними особами, які провадять господарську діяльність з метою отримання прибутку, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності, фізичними особами під час виконання цивільно-правових договорів з метою отримання прибутку.

Відповідно до пункту 1 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту», затверджених Постановою КМУ № 176 від 18.07.1997, ці Правила визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил, дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише описання адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом учинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Щодо позовних вимог

Верховний Суд у постановах від 17.10.2019 у справі № 678/483/17, від 08.07.2020 у справі № 731/186/17 вказав, що аналіз положень статті 35 Закону «Про дорожній рух» дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку. При цьому Верховний Суд зазначив, що автомобіль, яким керував позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Повертаючись до обставин даної справи, суд зазначає, що Автомобіль є легковим. Вказаний Автомобіль належить ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» та закріплений за позивачем, яка працює менеджером з сервісу торгового обладнання та згідно з посадовою інструкцією та Політикою щодо експлуатації та використання транспортних засобів в ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» відноситься до осіб, які використовують службові автомобілі компанії з метою виконання посадових завдань та обов`язків.

Доказів того, що Автомобіль використовувався позивачем для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку в розумінні вказаних вище актів законодавства, суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд дійшов висновку, що Автомобіль, яким керувала позивач, є службовим автомобілем, а тому його не слід вважати автомобілем, що здійснює перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Ураховуючи наведене, Автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 77, п. 1 ч. 4 ст. 162 КАС не доведена поза розумним сумнівом, шляхом надання суду належних, допустимих та достатніх доказів, наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а саме не доведений факт віднесення Автомобіля до категорії транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю. Відповідно, позивачем не доведена правомірність оскаржуваної Постанови.

У зв`язку з наведеним суд задовольняє позовні вимоги, скасовує оскаржувану Постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Щодо судових витрат

Позивачем під час пред`явлення позову сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн., який остання просить стягнути з відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи наведене, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286, 293 КАС України

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5544585 від 22.08.2025, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент Патрульної Поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Суддя Д.А. Крівцов