Справа № 400/1649/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/1649/25

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 12.08.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фермерського господарство «ФОКОМ-Д» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року по справі за позовом фермерського господарство «ФОКОМ-Д» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року фермерське господарство «ФОКОМ-Д» (надалі позивач, ФГ «ФОКОМ-Д») звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати постанову №ПШ111510 від 22.08.2024 року про застосування до ФГ«ФОКОМ-Д» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати постанову №ПШ111772 від 03.10.2024 року про застосування до ФГ «ФОКОМ-Д» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що ФГ «ФОКОМ-Д» під час рейдових перевірок транспортного засобу перевозило вантаж для власних потреб, що звільняє його від обов`язку використовувати тахограф з огляду на ч.1 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2024 року о 06:44 на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 126 км працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN д/н НОМЕР_1 , під час якої встановлено відсутність у водія картки водія ОСОБА_1 при цифровому тахографі передбаченої п.3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, чим порушено вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт працівники відповідача зафіксували в Акті перевірки від 23.07.2024 року за №015992. Водій т/з марки MAN д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 у акті перевірки від 23.07.2024 року за №015992 від пояснень відмовився.

Під час вказаної перевірки водієм було надано перевіряючим ТТН №133692 від 22.07.2024 року, згідно якої автомобіль MAN д/н НОМЕР_1 , автомобільний перевізник ФГ «ФОКОМ-Д», замовник ФГ «ФОКОМ-Д», вантаж пшениця, маса брутто 39400 тон.

22.08.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами розгляду акта №015992 винесено постанову №ПШ111510 про застосування до ФГ «ФОКОМ-Д» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн..

21.08.2024 року о 06:05 на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь» 21 км + 434 м працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN д/н НОМЕР_1 , під час якої встановлено відсутність у водія особистої картки водія ОСОБА_1 при цифровому тахографі передбаченої п.3.3 Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, чим порушено вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт працівники відповідача зафіксували в Акті перевірки від 21.08.2024 року за №058707. Водій т/з марки MAN д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 у акті перевірки від 21.08.2024 року за №058707 надав пояснення: «Документи здали на отримання особистої карти».

Під час вказаної перевірки водієм було надано перевіряючим ТТН №133697 від 20.08.2024 року, згідно якої автомобіль MAN д/н НОМЕР_1 , автомобільний перевізник ФГ «ФОКОМ-Д», замовник ФГ «ФОКОМ-Д», вантаж пшениця, маса брутто 39400. тон

03.10.2024 року в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами розгляду Акту №058707 винесено Постанову №ПШ111772 про застосування до ФГ «ФОКОМ-Д» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є юридичною особою, здійснює господарську діяльність задля отримання прибутку, а твердження позивача про здійснення перевезення для власних потреб є безпідставним. Окрім того, під час спірного перевезення був задіяний найманий працівник в якості водія. Враховуючи, що позивач як перевізник не дотримався обов`язку здійснення контролю за роботою водіїв транспортних засобів, суд першої інстанції дійшов висновку про законність накладення адміністративно-господарського штрафу.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до ч.12 ст.6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Згідно із ч.2 ст.49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема:

- мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

- дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

24.06.2010 року Міністерством транспорту та зв`язку України видано наказ №385 «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за №946/18241 (далі Інструкція №385).

Інструкцією №385 визначено порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Означений підзаконний нормативно-правовий акт поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із п.2.4 Інструкції №385, транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Пунктом 3.3 Інструкції №385, передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п.3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запис, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Пунктом 3.6 Інструкції №385, встановлено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

- правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР;

- наявності та цілісності таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

- дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

- дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

- наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

- строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку визначено Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340 (далі Положення №340), вимоги якого поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно із п.6.1 Положення №340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

При цьому, пунктом 1.4 Положення №340 регламентовано, що це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Із наведених приписів слідує, що водії транспортних засобів, які обладнані цифровими тахографами, повинні надавати інспектору для контролю картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, а автоперевізники зобов`язані здійснювати періодичний контроль за належним використанням водіями карток водія до цифрового тахографу шляхом зберігання впродовж 12 місяців роздруківок даних роботи цифрового тахографу.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з наведених вище правових норм вбачається, що, зокрема, вантажні перевезення за для власних потреб - це здійснення такого перевезення фізичною особою за власний рахунок та без використання праці найманих робітників.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники в незалежності від мети таких перевезень.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у поставові від 09.08.2019 року у справі за №806/1450/16.

Також згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Отже, товарно-транспортна накладна обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом, і не тільки у перевезення вантажу на договірних умовах, а і в для власних потреб.

Як вбачається з матеріалів справи та з`ясовано судом апеляційної інстанції, згідно ТТН №133692 від 22.07.2024 року та №133697 від 20.08.2024 року, які водій транспортного засобу надав працівнику Укртрансбезпеки безпосередньо під час перевірки, автомобільним перевізником вантажу є ФГ «ФОКОМ-Д».

ТОВ «ФОКОМ» зареєстроване як юридична особа, яка здійснює господарську діяльність, що не заборонена чинним законодавством України, з метою отримання прибутку та подальшого його розподілу між учасниками.

Згідно з ТТН під час спірної перевірки позивачем здійснювалось перевезення вантажу, а водій, який здійснював перевезення - є найманим працівником позивача.

З`ясувавши фактичні обставини справи колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин водієм транспортного засобу марки MAN д/н НОМЕР_1 , здійснювалось перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без особистої картки водія, що передбачена ЄУТР, наказом МТЗУ №385 від 24.06.2010 року та наказом МТЗУ №340 від 07.06.2010 року.

Отже, відповідальність за виявлене порушення передбачено абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовується до автомобільного перевізника - ПП «Вознесенськ транзит».

З огляду на вищевказане, апеляційний адміністративний суд уважає, що оскаржувані постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті №ПШ111510 від 22.08.2024 року та №ПШ111772 від 03.10.2024 року про застосування до ФГ «ФОКОМ-Д» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн. прийняті правомірно.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними, а оскаржувані постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу скасуванню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фермерського господарство «ФОКОМ-Д» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія