Справа № 420/27480/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А, розглянувши у спрощеному провадженні в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 19.03.2025 по 02.05.2025 у зв`язку з отриманим 06.03.2024 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 19.03.2025 по 02.05.2025 у зв`язку з отриманим 06.03.2024 пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. В обґрунтування посилається на те, що 06.03.2024 під час виконання бойового завдання внаслідок влучання ворожого БПЛА в катер він отримав поранення. У період з 06.03.2024 по 02.05.2025 року проходив лікування , зокрема: з 06.03.2024 - 07.03.2024 - КПН Одеська обласна клінічна лікарня ООР; 07.03.2024 - 01.07.2024; 20.01.2025 - 10.02.2025 - ВМКЦ Південного регіону;

19.03.2025 - 02.05.2025 - КПН ООКМЦ ООР. У період з 06.03.2024 по 18.03.2025 у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168) військовою частиною НОМЕР_1 здійснювалась виплата ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Проте у період з 19.03.2025 року по 02.05.2025 року військова частина НОМЕР_1 не виплачувала ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць, передбачену абзацом другим пункту 1 Постанова №168, усно повідомивши позивача про те, дана винагорода максимально виплачується тільки протягом одного розу з моменту отримання поранення. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 10.07.2025, в якій, зокрема, просив нарахувати і виплатити йому додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 19.03.2025 року по 02.05.2025 року відповідно до вимог абзацу четвертого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану. Проте станом на дату звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом Військова частина НОМЕР_1 відповідь на вищевказану заяву не надала.

Ухвалою від 18.08.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 27.10.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідача відмовлено. Зобов`язано позивача надати до суду протягом 5-ти робочих днів з дня отримання ухвали довідку про складові грошового забезпечення в період з березня 2025 по травень 2025 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом 5-ти робочих днів з дня отримання ухвали письмові пояснення щодо причини не виплати позивачу додаткової винагороди, а у разі виплати надати відповідні докази.

На виконання ухвали суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких військова частина з посиланням на ч.11 ст.10-1 Постанови КМУ №168 вказує, що загальний час безперервного перебування в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення ОСОБА_1 перевищував 12 місяців поспіль станом на 19.03.2025. Беручи до уваги вищевикладене, у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць за період з 19.03.2025 по 02.05.2025.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 19.09.2022 року по 19.05.2025 року проходив військову службу у Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 від 07.03.2024 №11515 матрос ОСОБА_1 06.03.2024 року одержав політравму, вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча та передпліччя з відкритим уламковим переломом н/3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків Вогнепальне осколкове наскрізне поранення с/з правої гомілки з переломом с/3 великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням уламків. Травматичний шок ІІст. АКБТ. На момент поранення /травмування був одягнутий у захисти індивідуального захисту . При обставинах під час виконання бойового завдання 06.03.2024 року внаслідок влучання ворожого БПЛА в катер (п.Южний) отримав травму (при військових діях по захисту Батьківщини). Так пов`язано з захистом Батьківщини. Травмування/поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

З долучених до матеріалів справи копій медичних документів вбачається, що позивач:

-06-07.03.2024 р., 07.03.2024-01.07.2024р., 20.01.25-10.02.2025 р., з 19.03.2025 по 02.05.2025 перебував у закладах охорони здоров`я на лікуванні.

Також протягом вказаного періоду позивачу надавалась відпустка за станом здоров`я загальною кількістю 210 днів.

Згідно протоколу засіданні штатної ВЛК та форми №027/О від 02.05.2025 року на підставі ст.78-а графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 непридатний до військової служби. Та 02.05.2025 року виписаний під нагляд сімейного лікаря.

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №140 від 19.05.2025 року матроса ОСОБА_1 з 19.05.2025 року виключено зі списків в/ч та всіх видів забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку зі звільненням в запас за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК про непридатність до військової служби.

10.07.2025 року позивач направив засобами поштового зв`язку до відповідача заяву у якій просив нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 19.03.2025 року по 02.05.2025 року відповідно до вимог абзацу четвертого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Проте станом на дату звернення до суду з позовом Військова частина НОМЕР_1 відповідь на вищевказану заяву не надала.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди за період з 19.03.2025 року по 02.05.2025 року період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168.

Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 1-2 Постанови №168 передбачено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тож, суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час припинення виплати позивачу грошового забезпечення) передбачає, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.

Абзаци другий та третій пункту 9 розділу І Порядку №260 визначають, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення понад граничний термін перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

У відповідності до пункту 6.13. глави 6 розділу ІІ Положення №402 загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/ або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.

Медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.

Постанова ВЛК про продовження тривалого лікування оформляється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає та направляється посадовій особі, яка видала направлення на медичний огляд.

Суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Отже, виплати грошового забезпечення за межами 12-місячного строку перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку військово-лікарської комісії про потребу в подальшому лікуванні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19.06.2025 у справі № 480/9155/23.

Та матеріали справи не містять доказів того, що командир військової частин НОМЕР_1 вжив заходи щодо направлення позивача на ВЛК до спливу 12-місячного строку, на виконання приписів пункту 6.13. глави 6 розділу ІІ Положення №402, що призвело до проходження ВЛК позивачем після цього строку. Та не виконання командуванням норм законодавства не може мати наслідки порушення прав позивача на належне грошове забезпечення.

З матеріалів справи випливає, що штатною ВЛК -18 Регіональна ВЛК м.Одеса розглянула документи, про що складено протокол ВЛК від 29.04.2025 №2025-0429-1119-1287-0, з якого вбачається таке: ОСОБА_1 , на підставі статті 78-а графи II Розкладу хвороб непридатний до військової служби. Поранення, ТАК , пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання, ТАК , пов`язане з проходженням військової служби. Свідоцтво про хворобу № 2025-0416-1201 -3629-3 від 29.04.2025 року.

Оскільки підставою нарахування грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди під час перебування на безперервному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я понад 12 місяців є висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після 19.03.2025.

Так, з матеріалів справи випливає, що позивач перебував на безперервному лікуванні після 19.03.2025, що підтверджується матеріалами справи -випискою із медичної карти стаціонарного хворого, виданої КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» згідно з якою з 19.03.2025 по 02.05.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у госпіталі ВЧ НОМЕР_2 з повним діагнозом «наслідки вибухої травми вогнепального осколкового поранення правих плеча, передпліччя, стегна, колінного суглобу та гомілки, акуботравматичного ураження обох вух з порушенням цілісності барабанних перепонок у вигляді: двобічного посттравматичного середнього отиту (H66.l) в стадії ремісії, двобічної посттравматичної змішаної приглухуватості (Н90.3) середньо-важкого ступеню (АS53Дб, АО=42Дб), зміцнілих рубців (І90.59) правих плеча, передпліччя, стегна, колінного суглобу, гомілки з наявністю металевих уламків в м`яких тканинах (М79.50), посттравматичної невропатії правих ліктьового та малогомілкового нервів з помірним порушенням функції, посттравматичного артрозу правого ліктьового суглобу (М19.13) ІІ стадії з больовим синдромом та помірним порушенням функції, посттравматичного артрозу правого колінного суглобу (М17.3) І стадії з больовим синдромом та незначним порушенням функції, посттравматичного артрозу правого гомілковостопного суглобу (М19.17) І стадії з больовим синдромом та незначним порушенням функції, консолідованого вогнепального перелому правої плечової кістки (S42.44) з наявністю металоконструкції (МОС пластиною 17.06.2024), консолідованого вогнепального перелому правої великогомілкової кістки (S82.28) з кістковим дефектом та наявністю металоконструкції (МОС блокуючим стрижнем 30.05.2024р) з больовим синдромом та значним порушенням функції. М42.16. Остеохондроз, деформуючий спондильоз().

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач мав право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 19.03.2025 по 02.05.2025.

Суд зазначає, що станом на дату винесення рішення по справі, відповідачем не надано суду доказів виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 19.03.2025 по 02.05.2025.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000грн., за період з 19.03.2025 по 02.05.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» » в розмірі 100000грн., за період з 19.03.2025 по 02.05.2025 з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Суддя Е.А.Іванов