Справа № 500/4870/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4870/24 пров. № А/857/29332/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року , що ухвалив суддя Осташ А.В. у м. Тернопіль, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № ф за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної Поліції України про визнання дії та бездіяльності протиправними ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за наступні невикористані відпустки: 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2020 року; 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток протягом 2021 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2022 року; 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час протягом 2023 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2023 рік; 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2022 року та 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2023 року;

- зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за наступні дні невикористаних відпусток: 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2020 року; 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток протягом 2021 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2022 року; 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час протягом 2023 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2023 рік; 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2022 року та 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2023 року»..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні поліцейського з органів Національної поліції України виплачується компенсація за всі невикористані працівником дні, як основної, так і додаткової відпустки. Інший підхід, на переконання позивача, суперечить суті та гарантіям, як трудового, так і спеціального законодавства, в частині реалізації права на відпочинок. До того ж, з огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки». Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

11 жовтня 2024 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив повністю.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, бездіяльність Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки ОСОБА_1 , що стосується виключно тих періодів, протягом яких у позивача були наявні невикористані дні оплачуваних відпусток (основної та додаткових) є протиправною, тому відповідача необхідно зобов`язати виплатити позивачу відповідну компенсацію.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію обґрунтовує тим, що Законом України від 06 вересня 2023 року № 3379-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців поліцейських та деяких інших осіб» (далі - Закон № 3379-ІХ) внесено зміни до частини десятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію». Так поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

ОСОБА_1 , відповідно до наказу від 10 серпня 2023 р. № 1260 о/с, звільнено зі служби в поліції з 14 серпня 2023 р., тобто до набрання чинності Законом № 3379-ІХ, з виплатою компенсації за невикористані 18 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що, згідно з наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 р. № 2 о/с, ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію з 07 листопада 2015 р.

Наказом голови Національної поліції України від 10.08.2023 № 1260 о/с «По особовому складу», звільнено зі служби в поліції генерала поліції третього рангу ОСОБА_1 , радника Голови організаційно-аналітичного відділу Департаменту забезпечення діяльності Голови, з 14 серпня 2023 року, із встановленням йому щомісячної премії за серпень 2023 року в розмірі 170 відсотків з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, компенсації за невикористані 18 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Також, у розпорядчій частині наказу від 10.08.2023 № 1260 о/с зазначено, що, станом на день звільнення, стаж служби для виплати надбавки за вислугу років у поліції, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та вислуга років для призначення пенсії складає 29 років 00 місяців 05 днів.

01 квітня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся на адресу Національної поліції України із заявою від 01 квітня 2024 р. № б/н, у якій просив: надати йому інформацію щодо «всіх днів» основної та додаткових відпусток (в тому числі соціальних) за його проходження ОСОБА_1 служби в Національній поліції України; виплатити грошову компенсацію за всі невикористані щорічні основні та додаткові оплачувані відпустки поліцейського за весь час проходження служби, а також щорічної додаткової відпустки особам, які мають двох і більше дітей.

Одночасно, до поданої заяви ОСОБА_1 доєднав довідку територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області від 27 березня 2024 р. № 50.05-273, видану ОСОБА_2 про те, що вона з 16 грудня 2019 р. по даний час працює в ТУ ССО у Тернопільській області. З 16 грудня 2019 р. ОСОБА_2 надавались відпустки, як матері, яка має двох або більше дітей віком до 15 років, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки», зокрема:

- з 07 по 16 вересня 2020 року (наказ ТУ ССО у Тернопільській області від 31.08.2020) за 2020 рік;

- з 02 по 11 серпня 2021 року (наказ ТУ ССО у Тернопільській області № 59 від 02.08.2021) за 2021 рік.

Листом департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 07 травня 2024 р. № 64797-2024 «Про розгляд заяви», ОСОБА_1 повідомлено, що 09 травня 2021 р. набрав чинності Закон України від 15 квітня 2021 р. № 1401-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення рівних можливостей матері та батька у догляді за дитиною», яким зокрема у Законі України від 15 листопада 1996 р. № 504/96-ВР «Про відпустки» в частині першій статті 19 слова «Жінці, яка працює і має» замінено словами «Одному з батьків, які мають».

Таким чином, як зазначає Національна поліція України в цитованому листі, до 09 травня 2021 р. право на передбачену статтею 19 Закону України «Про відпустки» додаткову відпустку працівникам, які мають дітей, мали виключно жінки (тобто, з 09 травня 2021 р. право на додаткову відпустку, яка передбачена частиною статті 19 Закону України «Про відпустки», набували один з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років. Оскільки позивач є батьком двох дітей до 15 років, то він, за умови, що мати дітей не використовувала даного виду додаткової відпустки, набував право на таку відпустку з 09 травня 2021 р.).

Крім того, як указується в листі, Законом України від 06 вересня 2023 р. № 3379-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців поліцейських та деяких інших осіб» внесено зміни до частини десятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», так поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток, а також щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. Своєю чергою, як зазначає Національна поліція України у своєму листі, ОСОБА_1 , відповідно до наказу від 10 серпня 2023 р. № 1260 о/с звільнено зі служби в поліції з 14 серпня 2023 р., тобто до набрання чинності Законом № 3379-ІХ, з виплатою компенсації за невикористані 18 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік (Національна поліція України вважає, що позивач має право на компенсацію невикористаної частини відпустки набутої виключно в році звільнення, бо ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції до набрання чинності таким законом).

Для отримання інформації про «всі дні» основної та додаткової відпусток, ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою від 13.05.2024 № б/н на адресу Національної поліції України.

Листом департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 28.05.2024 № 74884-2024 ОСОБА_1 повідомлено, що за період проходження служби позивачу надавались такі відпустки:

- у 2015 році відпустка без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) на 2 календарних дні;

- у 2016 році невикористана частина чергової відпустки за 2015 рік у кількості 3 доби, чергова оплачувана відпустка за 2016 рік у кількості 30 діб, відпустка без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) на 1 календарний день;

- у 2017 році додаткова оплачувана відпустка за 2016 рік у кількості 16 діб (з урахуванням 1 святкового дня), частина щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2017 рік у кількості 20 діб (з урахуванням 1 святкового дня);

- у 2018 році невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік у кількості 11 діб, додаткова оплачувана відпустка за 2017 рік у кількості 16 діб (з урахуванням 1 святкового дня), частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 25 діб, відпустка без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) на 1 добу;

- у 2019 році невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 5 діб, додаткова оплачувана відпустка за 2018 рік у кількості 16 діб (з урахуванням 1 святкового дня), частина щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 30 діб (з урахуванням 1 святкового дня);

- у 2020 році невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік у кількості 1 доби, додаткова оплачувана відпустка за 2019 рік у кількості 15 діб, частина щорічної оплачуваної відпустки за 2020 рік у кількості 4 діб;

- у 2021 році невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік у кількості 26 діб;

- у 2022 році одноразова оплачувана відпустка при народженні дитини на 10 діб;

- 2023 році щорічна основна оплачувана відпустка за 2022 рік у кількості 30 діб.

04 серпня 2024 року представник позивача (адвокат) звернувся на адресу відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про «невикористані», станом на день звільнення із служби в поліції, ОСОБА_1 щорічні чергові оплачувані відпустки та додаткові відпустки («щорічної чергової оплачуваної відпустки», «додаткової відпустки за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу», «додаткової відпустки одному з батьків, що мають двох або більше батьків віком до 15 років») за період з 07 листопада 2015 року по 14 серпня 2023 року.

Листом Національної поліції України від 09.08.2024 № «Про розгляд адвокатського запиту» повідомлено, що за матеріалами архівної особової справи ОСОБА_1 значиться, що він із 07 листопада 2015 року до 14 серпня 2023 року проходив службу в Національній поліції України.

За наявною у ДКЗ інформацією значиться, що ОСОБА_1 щорічні основні оплачувані відпустки за 2015 (за фактично відпрацьований час), 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022 роки та додаткові оплачувані відпустки за 2016, 2017, 2018, 2019 роки використав у повному обсязі. Враховуючи викладене, станом на день звільнення ОСОБА_1 було не використано 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Також, в цитованому листі зазначається, що під час проходження служби в поліції ОСОБА_1 додаткову відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки», за 2022 та 2023 роки не використовував.

З цих підстав позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, неодноразово було предметом дослідження Верховного Суду, зокрема у постанові від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19.

Вказані висновки, в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуються апеляційним судом під час вирішення цього спору.

У справі № 160/10875/19 Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, і зазначив таке.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Так, відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини 1 статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

Таким чином, Верховний Суд у справі № 160/10875/19 дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Такі ж висновки підтримані Верховним Судом у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 листопада 2022 року при розгляді справи № 640/85/20 та від 20 липня 2023 року при розгляді справи № 200/18480/21.

Статтею 19 Закону України «Про відпустки» (в редакції Закону України від 15 квітня 2021 р. № 1401-ІХ, який набрав чинності з 09 травня 2021 р.), визначено, що одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Одночасно, до 09 травня 2021 року стаття 19 Закону України «Про відпустки», була викладена в такій редакції: «Жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України».

Отже, після 09 травня 2021 року, додатковою відпусткою, яка передбачена ст.19 Закону України «Про відпустки» рівною мірою користувались «батько» або «мати».

Враховуючи те, що законодавець вживає в абзаці першому частини першої статті 19 Закону України «Про відпустки» словосполучення «один із батьків», то правом на отримання відпустки у календарному році користується один із батьків, за умови, що інший таку відпустку не використовував.

Апеляційний суд встановив, що станом на день звільнення, ОСОБА_1 не використав 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Також, під час проходження служби в поліції ОСОБА_1 додаткову відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки», за 2022 та 2023 роки не використовував.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» та частиною першою статті 83 КЗпП України, визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що є протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за наступні невикористані відпустки: 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2020 року; 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток протягом 2021 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2022 року; 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час протягом 2023 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2023 рік; 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2022 року та 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2023 року.

Тому, як вірно вважав суд першої інстанції, для захисту порушених прав ОСОБА_1 , необхідно зобов`язати Національну поліцію України нарахувати та виплатити грошову компенсацію за наступні невикористані відпуски: 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2020 року; 30 діб щорічної основної та 15 діб додаткової оплачуваних відпусток протягом 2021 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2022 року; 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час протягом 2023 року; 15 діб додаткової оплачуваної відпустки протягом 2023 рік; 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2022 року та 10 діб додаткової відпустку працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, відповідно до статті 19 Закону України «Про відпустки» протягом 2023 року.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року в справі № 500/4870/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель