Справа № 513/1122/25
Суддя: Рязанова К. Ю.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1122/25
Провадження № 2-а/513/10/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Филипчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Сарата Білгород-Дністровського району справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3261 від 23 серпня 2024 року,

у с т а н о в и в:

02 вересня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд поновити строк для звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови №3261 від 23 серпня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали на підставі яких винесено постанову №3261 від 23 серпня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зупинити виконавче провадження №78918400 від 21 серпня 2025 року відкрите старшим державним виконавцем Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мандражи Оленою Петрівною на підставі постанови №3261 від 23 серпня 2024 року, до постановлення рішення у справі. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №3261 від 23 серпня 2024 року щодо притягнення його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ухвалену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Справу про адміністративне правопорушення відносно нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 03 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

17 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 30 вересня 2025 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з позовом до суду. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено проведення судового засідання на 20 жовтня 2025 року о 15 годині 15 хвилин у приміщенні Саратського районного суду Одеської області. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії усіх документів, які слугували підставою для прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення №3261 винесену 23 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №78918400 від 21 серпня 2025 року, відкритому на підставі постанови №3261 від 23 серпня 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , 26 січня 2024 року, ронкпп НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до набрання законної сили рішення суду у справі.

08 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Панкратова Р.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просить суд у задоволенні вимог позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 3261 від 23 серпня 2024 року відмовити за безпідставністю. Судові витрати покласти на позивача.

Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , громадянин України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, 25 липня 2024 року (під час дії воєнного стану), у зв`язку із відсутністю військово облікового документа був доставлений співробітниками Чернівецького РУП ГУНП до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК №906 від 29 липня 2024 року. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вищевказані порушення призвели до порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Доказів в обґрунтування правомірності своїх дій ОСОБА_1 не надано. Такі дії являють собою істотну суспільну небезпеку, оскільки негативно впливають на обороноздатність держави і спрямовані проти порядку управління в Україні. З огляду на зазначене вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився надав письмову заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі, позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце слухання справи, у поданому відзиві, просив суд розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить до такого висновку.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було складено постанову № 3261 від 23 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 в порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, не пред`явив власний військово обліковий документ за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Відповідно до відомостей з виконавчого провадження №78918400 вбачається, що вищевказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, яке в подальшому була збільшено до 34000,00 грн.

Частиною першою статті 210-1 КпАП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною третьою статті 210 КпАП України (у редакції, діючої на час складення оскаржуваної постанови) передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 ЗУ «Про оборону України», особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Заперечуючи проти даного позову ОСОБА_1 вказує на те, що відповідно до тексту постанови: 23 вересня 2024 року на розгляд надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. У постанові зазначено, що він, ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю військово-облікового документу, 29 липня 2024 року був доставлений працівниками національної поліції до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по АДРЕСА_1 , що узгоджується з вимогами ст.259 КУпАП та п.16 Порядку проведення на особливий період, затв. Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, тобто порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено адміністративний протокол серії ЧРТЦК №906 від 23 серпня 2024 року. Вважає, що вказана постанова є незаконною, не відповідає обставинам події, підлягає скасуванню, адже протокол по якому винесена постанова № 3261 від 23 серпня 2024 року не розглядався та постанова за його участі не виносилась.

Згідно постанови вбачається, що він був доставлений працівниками національної поліції до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації по вул.Головній,129 в м.Чернівці 29 липня 2024 року в зв`язку з відсутністю військово-облікового документу, однак після того, як це питання було з`ясоване, оскільки він має право на відстрочку, що підтверджується копією витягу з Резерву +, його було звільнено.

Відповідач стверджував у відзиві на позов про те, що позивач не мав при собі та не пред`явив військово-обліковий документ військовозобов`язаного на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону №3543 про мобілізацію.

Так, частина 6 статті 22 Закону №3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.

Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17 липня 2024 року, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-IX .

Суд зазначає, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі.

За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ (ВОД) оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації); у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 р. №559.

Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

ВОД в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування та відображення ВОД в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У ВОД в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).

За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про ВОД в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до пункту 9 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону №1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.

Уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17 липня 2024 року, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації. Однак, відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів суду надано не було.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Утім, ІНФОРМАЦІЯ_5 не надав до матеріалів справи жодних доказів не пред`явлення позивачем 29 липня 2024 року військово-облікового документу.

Належним чином засвідчені матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі яких винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення № 3261 від 23 серпня 2024 року, які судом було витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалою суду, відповідачем також суду не представлено.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року, суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст.9 КУпАП обставин, оскаржувана постанова винесена без достатніх для того підстав, а відтак, позов слід задовольнити та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 3261 від 23 серпня 2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС закрити.

Керуючись ст.ст.9, 72-74, 77, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3261 від 23 серпня 2024 року задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №3261 від 23 серпня 2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 11 червня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду виготовлено 21 листопада 2025 року.

Суддя К. Ю. Рязанова