Справа № 766/7476/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 766/7476/25
Перша інстанція: суддя Булах Є.М.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП в Одеській області ДПП, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №059698 від 8.05.2025р., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340,00грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення;

- здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Постанову серії БАВ №059698 від 8.05.2025р. про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. - скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1ст.122 КУпАП - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Херсонській області (, місцезнаходження: м.Херсон, вул., 4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605,00грн.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у порушенні правил дорожнього руху України не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача не містить доказів вчинення правопорушення, що є підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 8.05.2025р. в м.Херсон на вул.Лавреньова,4 поліцейським сектора реагування патрульної поліції відділення №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП у Херсонській області Замятіним Максимом Петровичем винесено постанову серії БАВ №059698 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00грн.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 8.05.2025р. о 13.20 год в м.Херсон по вул.Лавреньова,4, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_2 наближаючись до пішохідного переходу, на якому перебував пішохід не знизив швидкість та не надав дорогу на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п.18.1. Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з даною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного штрафу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та незаконність, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Серед вимог ч.1 ст.280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до п.18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - ПДР України), водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У відповідності до ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідачем надано 3 відеозаписи з портативного відео реєстратора поліцейського.

Дослідивши вказані докази, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до дорожньої обстановки, що склалася, та з урахуванням відеозапису з бодікамер, судова колегія дійшла висновку, що за наведених обставин водій не створював небезпеки, передбаченої Правилами дорожнього руху. Із відеозапису встановлено, що пішохід перебував на протилежному боці дороги та не подавав наміру розпочинати рух. Окрім того, з відеозапису вбачається, що пішохід зробивши крок на пішохідний перехід одразу повернувся у зворотному напрямку, що могло свідчити про відсутність наміру здійснити перехід.

У даній ситуації, яка склалася, судова колегія приходить до висновку, що пішохід не здійснював кроків у напрямку пішохідного переходу, а тому з матеріалів справи не вбачається ситуації, за якої траєкторії руху водія та пішохода могли перетнутися на переході.

Крім того, із відеозапису видно, що водій рухався з безпечною швидкістю, і, якщо того потребувала ситуація, мав достатню можливість своєчасно зреагувати, пригальмувати або повністю зупинитися. Відстань між пішоходом та автомобілем була цілком безпечною та, на думку судової колегії, транспортний засіб не створював жодної потенційної небезпеки для руху пішохода.

Стосовно недотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в частині не зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, що долучений відповідачем до матеріалів справи, судова колегія виходить з наступного.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст.72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

Водночас, як було вірно зазначено судом першої інстанції, приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст.73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Суд також враховує, що інспектором Замятіним М.П. не було текстуально роз`яснено права та обов`язки позивачеві згідно ст.268 КпАП України та не було запропоновано надати свої пояснення у письмовій формі.

За встановлених обставин, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може вважатися таким, що доведено належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №059698 від 8.05.2025р., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 340,00грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вказаного, колегія суддів зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2025р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді А.І. Бітов

О.В. Єщенко