Справа № 160/17539/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
16.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 по справі №160/15688/23, яке залишено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 без змін, скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-13441-0436/66 від 06.06.2023, натомість незважаючи на вказане рішення, відповідачем повторно включено борг у сумі 8531,72 грн. до спірної вимоги.

Також зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 по справі №160/21766/24, яке залишено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 без змін, скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № Ф-13441-0436/66 У від 07 червня 2024 року, натомість незважаючи на вказане рішення, відповідачем повторно включено борг у сумі 53833,88 грн. до спірної вимоги.

Разом з тим, норми п. 9-19 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово звільнили від обов`язку щодо сплати єдиного внеску з 1 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану.

23.06.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

01.07.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №33332/25), в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 21.04.2023, по терміну подання 02.05.2023, було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік за № з Додатком ЄСВ 1 «Розрахунок сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» (далі Додаток ЄСВ 1) з самостійно визначеною сумою єдиного внеску у розмірі 26 096,18 грн за період січень грудень 2022 року по терміну сплати 10.05.2023. Згідно поданого Додатку ЄСВ 1 в інтегрованій картці платника по коду класифікації доходів бюджету 71040000 «Для фізичних осіб підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» (далі - ІКП по КБК 71040000) по терміну сплати 10.05.2023 відображено нарахування єдиного внеску за січень грудень 2022 на загальну суму 26096,18 грн.

Нарахування єдиного внеску проведені із суми чистого доходу (прибутку) заявленого платником в податковій декларації, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини (118619,00 грн х 22 відсотки). Самостійно нарахований ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок за 2022 рік сплачено не в повному обсязі, залишок боргу становить 8531,72 грн;

ФОП ОСОБА_1 20.04.2024, по терміну подання 30.04.2024, було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік за № з Додатком ЄСВ 1 з самостійно визначеною сумою єдиного внеску у розмірі 45302,16 грн за період січень грудень2023 року по терміну сплати 10.05.2024. Нарахування єдиного внеску проведені із суми чистого доходу (прибутку) заявленого в податковій декларації, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини (205918,82 грн х 22 відсотки).

ФОП ОСОБА_1 25.11.2024 було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік (уточнюючу) за № з Додатком ЄСВ 1 з самостійно визначеною сумою єдиного внеску у розмірі 54990,73 грн за період січень грудень 2023 року. Згідно поданого Додатку ЄСВ 1 (уточнюючий) в ІКП по КБК 71040000 по терміну сплати 10.05.2024 відображено нарахування єдиного внеску за січень грудень 2023 на загальну суму 45302,16 грн та по терміну сплати 25.11.2024 відображено донарахування єдиного внеску за січень грудень 2023 на загальну суму 9688,57 грн. Нарахування єдиного внеску проведені із суми чистого доходу (прибутку) заявленого в податковій декларації, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини (249958,00 грн х 22 відсотки).

Також, ФОП ОСОБА_1 18.04.2025, по терміну подання 30.04.2025, було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2024 рік за № з Додатком ЄСВ 1 з самостійно визначеною сумою єдиного внеску у розмірі 30 690,00 грн за період січень грудень 2024 року по терміну сплати 12.05.2025. Нарахування єдиного внеску проведені із суми чистого доходу (прибутку) заявленого в податковій декларації, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини (139500,00 грн х 22 відсотки). Самостійно нарахований ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок за 2023-2024 роки на загальну суму 85680,73 грн не сплачено.

Отже, внаслідок неповної сплати єдиного внеску за 2022 рік та несплати єдиного внеску за 2023-2024 роки, станом на дату 31.05.2025 згідно ІКП по КБК 71040000 ФОП ОСОБА_1 , обліковується борг (недоїмка) по єдиному внеску у сумі 94212,45 грн.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 19.11.2025.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 за даними інформаційної системи Державної податкової служби України ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Дніпровська ДПІ, як фізична особа - підприємець з 11.06.2010 по 27.09.2024 та обліковувався на загальній системі оподаткування та відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) був платником єдиного внеску. Станом на 27.06.2025 ФОП ОСОБА_1 знаходиться у стані 11 припинено, але не знято з обліку.

21.04.2023 позивачем подано до ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкову декларацію № про майновий стан за 2022 рік (термін сплати 10.05.2023), в якій він самостійно визначив суму податкового зобов`язання з єдиного внеску у розмірі 26096,18 грн.

Частина суми у розмірі 17564,46 грн самостійно сплачена позивачем до бюджету.

27.06.2023 позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13441-0436/66 від 06 червня 2023 року на суму 8531,72 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 по справі №160/15688/23, яке залишено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2023 без змін, скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-13441-0436/66 від 06.06.2023, натомість незважаючи на вказане рішення, відповідачем повторно включено борг у сумі 8531,72 грн. до спірної вимоги.

У податковій декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік суми зобов`язань з єдиного внеску (п.22.1 декларації) у розмірі 45302,16 грн.

09 серпня 2024 року позивач разом із постановою про відкриття виконавчого провадження отримав копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-13441-0436/66 у розмірі 53833,88 грн, яка складається з залишку несплати єдиного внеску за 2022 ріку розмірі 8531,72 грн та розміру єдиного внеску за 2023 рік у розмірі 45302,16 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 по справі №160/21766/24, яке залишено постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.06.2025 без змін, скасовано вимогу про сплату боргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № Ф-13441-0436/66 У від 07 червня 2024 року.

Натомість незважаючи на вищезазначені рішення суду, відповідачем повторно включено борг суми 8531 грн. 72 коп. та 54990 грн. 73 коп. до спірної вимоги про сплату боргу (неустойки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-13441-0436/66 від 09 червня 2025 року в загальному розмірі 94 212,45 грн.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До вказаного Закону №2464-VI Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для ФОП (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Згідно п.2 ч.1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску, є ФОП, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п.4 (крім ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст. 7 Закону).

Пунктом 3 ч.1 ст. 7 Закону України №2464-VI встановлено, що для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст. 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року №469) та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449).

Згідно п.1 розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Абзацом 2 п.2 розділу VI Інструкції №449 встановлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно абз.3 п.3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

У випадках, передбачених абз.3 цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається), зокрема, платникам, зазначеним у пп.пп.3, 4, 6 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень (п.3 розділу VI Інструкції № 449).

Тобто, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI.

Суд зазначає, що сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абзацу пунктів, 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

4) фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів);

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

5-1) члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

Разом з тим, Відповідно до п. 9-19 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», тимчасово, з 1 березня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні та протягом дванадцяти місяців після припинення або скасування воєнного стану, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, мають право не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовується.

При цьому такими особами розрахунок єдиного внеску у складі податкової декларації не заповнюється за період, в якому відповідно до абзацу першого цього пункту єдиний внесок не нараховувався, не обчислювався та не сплачувався.

Виходячи із змісту даної норми, особи, які провадять незалежну професійну діяльність (в тому числі і адвокати), мають право під час дії воєнного стану в Україні не нараховувати, не обчислювати та не сплачувати єдиний внесок за себе.

Відповідач вказує, що позивачем самостійно визначено базу нарахування єдиного внеску згідно поданої декларації за 2022,2023,2024 роки.

Проте, несплата єдиного внеску на підставі самостійно визначеного податкового зобов`язання з єдиного внеску за 2022,2023,2024 роки не свідчить про виникнення у позивача податкового боргу, враховуючи звільнення останнього на законодавчому рівні від сплати єдиного внеску починаючи з 01.03.2022.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у рамках даного позову сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. згідно платіжної інструкції від 17.06.2025.

Таким чином, з урахуванням прийнятого судом рішення, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (неустойки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-13441-0436/66 від 09 червня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 19.11.2025.

Суддя О.В. Царікова