Справа № 420/29520/25
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом громадської організації Незламна позиція до Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація Незламна позиція звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни, яка полягає в ухиленні від організації та проведення відкритої зустрічі з мешканцями Овідіопольської селищної територіальної громади за результатами звіту про свою роботу за 2024 рік.

- зобов`язати Овідіопольського селищного голову Савельєву Лідію Іванівну виконати вимоги ч. 7 ст. 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, а саме: Організувати та провести відкриту зустріч з мешканцями Овідіопольської селищної територіальної громади, на якій прозвітувати про свою роботу за 2024 рік; Не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення зазначеної зустрічі повідомити мешканців про дату, час та місце її проведення шляхом оприлюднення цієї інформації на офіційному веб-сайті Овідіопольської селищної ради.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що Відповідач, Овідіопольський селищний голова, допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в ухиленні від організації та проведення звіту перед територіальною громадою на відкритій зустрічі, що є порушенням прав мешканців громади на отримання інформації про діяльність посадової особи місцевого самоврядування та участь у місцевому самоврядуванні.

Відповідач Овідіопольський селищний голова Савельєвої Лідії Іванівни вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, зазначаючи, зокрема, що законодавство не передбачає детального регулювання процедури звітування сільського, селищного, міського голови як перед радою, так і перед відповідною територіальною громадою, обмежуючись щодо останнього положенням про те, що він не менше двох разів на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. Проте, ні вказана норма, ні положення будь-якого іншого нормативноправового акту не визначають механізм проведення таких відкритих зустрічей. Крім того, представником Позивача не надано суду обґрунтованих доводів, які саме його права та інтереси в сфері публічно-правових відносин порушені Овідіопольським селищним головою. Також, Позивач не наділений повноваженнями представляти інтереси Овідіопольської територіальної громади, чи стверджувати про їх порушення. Порушення вимог закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність Позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку Відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Таким чином, що Позивачем не надано достатніх доказів порушення Овідіопольським селищним головою ОСОБА_1 прав ОСОБА_2 в непроведенні відкритої зустрічі з мешканцями Овідіопольської селищної територіальної громади.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідач не розуміє значення ч. 7 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо проведення відкритих зборів з виборцями або відповідач просто ігнорує це. Овідіопольська селищна рада в своєму відзиві вказує, що своїми відповідями на наші звернення вони цілком та повністю виконали свої обов`язки перед громадою в частині публікації на сайті Овідіопольської селищної ради та звітування перед депутатами на пленерному засіданні селищної ради. Щодо відсутності інструкцій від законодавця на проведення зазначених вище зборів, зовсім не виправдовує невиконання своїх обов`язків або їх ігнорування. Селищна рада не звернулася до обласної військової адміністрації з цього приводу та не провела аналіз публічних джерел щодо цього.

Представником відповідача до суду надано заперечення, в яких вказано, що пояснення, міркування та аргументи представника позивача не стосуються Відповідача Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни. Всі вони мають відношення виключно до органу місцевого самоврядування Овідіопольської селищної ради.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/29520/25 за позовом громадської організації Незламна позиція до Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 17.07.2025 року громадська організація Незламна позиція звернулась до Овідіопольського селищної ради Одеського району Одеської області із заявою, в якій відповідно до ч. 7 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» просила провести відкриту зустріч з мешканцями Овідіопольської селищної територіальної громади у спосіб, що дає змогу жителям поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції по звіту Овідіопольського селищного голови за 2024 рік; про дату, час та місце проведення цієї відкритої зустрічі повідомити мешканців Овідіопольської селищної територіальної громади шляхом оприлюднення цієї інформації на офіційному сайті Овідіопольської селищної ради.

Листом від 15.08.2025 року Овідіопольською селищною радою Одеського району Одеської області, за підписом Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни, надано відповідь та повідомлено, що частина друга статті 19 Конституції України регламентує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. У березні 2025 року на офіційному веб-сайті Овідіопольської селищної ради за посиланням: https://ovidiopol-selrada.od.gov.ua/?p=70 у розділі «Офіційні документи» було оприлюднено проєкт рішення селищної ради та звіт селищного голови про роботу Овідіопольської селищної ради та її виконавчого комітету за 2024 рік.

17.07.2025 року громадська організація Незламна позиція звернулась до Овідіопольського селищної ради Одеського району Одеської області із заявою, в якій відповідно до ч. 7 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» просила аідготувати звіт про роботу Овідіопольського селищного голови ОСОБА_3 за І півріччя 2025 року; провести відкриту зустріч з мешканцями Овідіопольської селищної територіальної громади у спосіб, що дає змогу жителям поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції по звіту Овідіопольського селищного голови за І півріччя 2025 року. Про дату, час та місце проведення цієї відкритої зустрічі повідомити мешканців Овідіопольської селищної територіальної громади шляхом оприлюднення цієї інформації на офіційному сайті Овідіопольської селищної ради. Відповідно до аб. 2 ч. 7 ст. 42 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» письмовий звіт Овідіопольського селищного голови про свою роботу за І півріччя 2025 року оприлюднити на офіційному веб-сайті ради та розмістити у приміщенні селищної ради не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення відкритої зустрічі.

Листом від 15.08.2025 року Овідіопольською селищною радою Одеського району Одеської області, за підписом Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни, надано відповідь та повідомлено, що частина друга статті 19 Конституції України регламентує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 26 Закону звіт сільського, селищного, міського голови про діяльність виконавчих органів ради заслуховується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Звіт селищного голови про роботу Овідіопольської селищної ради та її виконавчого комітету за І півріччя 2025 року підготовлено та буде оприлюднено на офіційному веб-сайті Овідіопольської селищної ради у розділі «Офіційні документи».

Вказані дії Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни, послугували підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова зобов`язаний звітувати про свою роботу перед територіальною громадою не менше двох разів на рік у порядку, визначеному законом та статутом територіальної громади. Сільський, селищний, міський голова звітує перед територіальною громадою під час проведення відкритої зустрічі у спосіб, що дає змогу жителям поставити запитання, висловити зауваження та внести пропозиції.

Письмовий звіт сільського, селищного, міського голови про свою роботу оприлюднюється на офіційному веб-сайті ради та розміщується у приміщенні ради не пізніше ніж за сім календарних днів до дня проведення відкритої зустрічі.

Сільський, селищний, міський голова зобов`язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради на вимогу не менше половини депутатів відповідної ради у визначений ними строк, але не раніше наступної чергової сесії.

В той же час, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», передбачаючи обов`язок сільського, селищного, міського голови звітувати про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі, а також про діяльність виконавчих органів сільської, селищної, міської ради на пленарних засіданнях відповідної ради, водночас не визначає процедури проведення таких звітів.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що статутом територіальної громади Овідіопольської селищної ради визначений порядок звітування селищного голови про свою роботу перед територіальною громадою, суду не надано.

При цьому, судом встановлено, що на офіційному веб-сайті Овідіопольської селищної ради, відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оприлюднено звіт селищного голови ОСОБА_3 про роботу Овідіопольської селищної ради та її виконавчого комітету за I півріччя 2025 року та звіт селищного голови ОСОБА_1 про роботу Овідіопольської селищної ради та її виконавчого комітету за 2024 рік.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушення прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненні дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди має похідний характер від встановлення судом самого факту їх порушення, адже відсутність порушеного права, свободи чи інтересу виключає необхідність їх захисту або відновлення.

Саме по собі порушення вимог закону діями (бездіяльністю) або рішеннями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх незаконними є доведеність позивачем порушення цими діями або рішенням безпосередньо його прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на зазначене, під час вирішення спору суд насамперед повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

В Постанові від 10 травня 2024 року по справі № 420/18539/22 Верховний Суд вказав, що відповідно до частини першої статті 53 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, громадська організація має право пред`являти позов до суду в інтересах інших осіб у двох альтернативних випадках: (1) у разі необхідності захистити права та інтереси членів громадської організації; (2) у разі необхідності захистити права та інтереси інших осіб (не членів громадської організації), які звернулися.

Проте кожній із зазначених ситуацій, коли громадська організація може звернутися до суду, кореспондує умова, що такі повноваження мають бути передбачені статутними документами або законодавчими нормами.

Особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів аналізувалися Верховним Судом у справі № 640/21611/19. У постанові від 31 березня 2021 року Верховний Суд дійшов таких висновків: "Громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав. Отже, вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: - статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; - мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; - інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; - чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; - добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

Суд звернув увагу, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством. Зокрема, на захист екологічних інтересів суспільства відповідно до Орхуської конвенції та Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Позивач, громадська організація Незламна позиція в позовній заяві покликалася на те, що діючи в інтересах членів Овідіопольської територіальної громади, ГО звернулася до Овідіопольського селищного голови з вимогою виконати прямий обов`язок, встановлений законом. На думку позивача, відповідач, Овідіопольський селищний голова, допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в ухиленні від організації та проведення звіту перед територіальною громадою на відкритій зустрічі, що є порушенням прав мешканців громади на отримання інформації про діяльність посадової особи місцевого самоврядування та участь у місцевому самоврядуванні.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що громадська організація Незламна позиція має право на представлення та захист прав та інтересів осіб, які не є членами громадської організації, суду не надано.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що громадською організацієб Незламна позиція не доведено, яким чином оскаржувана бездіяльність створює для позивача юридичні наслідки та порушують його права та інтереси. Крім того, позивачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що задоволення заявлених позовних вимог в подальшому відновить його права, свободи та інтереси.

В Постанові від 10 травня 2024 року по справі № 420/18539/22 Верховний Суд виснував, що суд може робити висновок про неправомірність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та про порушення у зв`язку із цим прав, лише за позовом належного позивача, тобто якщо буде встановлено наявність у позивача порушеного права. Оцінка рішень за позовом особи, яка не має права на звернення до суду, яка не є потерпілою у конкретних правовідносинах (є неналежним позивачем), апріорі не може призвести до захисту прав і не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позовом громадської організації Незламна позиція до Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відсутні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги громадської організації Незламна позиція до Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову громадської організації Незламна позиція до Овідіопольського селищного голови Савельєвої Лідії Іванівни про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 21.11.2025 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці з 29.09.2025 по 24.10.2025 року включно.

Суддя Ю.В. Харченко

.