Справа № 320/3463/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3463/24 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016, згідно Довідки від 20.03.2018 №22/6-71054, у розмірі 80% сум грошового забезпечення, з 01.12.2019, згідно Довідки від 23.10.2023 №49/8831, у розмірі 80% сум грошового забезпечення та застосування обмеження пенсії її максимальним розміром з 01.01.2016, а також у подальшому;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 на підставі Довідки МВС України від 20.03.2018 №22/6-71054 у розмірі 80% сум грошового забезпечення та з 01.12.2019 на підставі Довідки МВС України від 23.10.2023 №49/8831 у розмірі 80% сум грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, згідно рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 з 01.01.2016 та з 01.12.2019 відповідно, а також у подальшому при проведенні перерахунків пенсії (зокрема, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, встановленням нових підвищень, проведенням індексації пенсії тощо), з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у відмові провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з 01.01.2016 у розмірі 80% сум грошового забезпечення, з 01.12.2019, згідно Довідки від 23.10.2023 № 49/8831 у розмірі 80% сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 у розмірі 80% сум грошового забезпечення та з 01.12.2019, на підставі Довідки МВС України від 23.10.2023 №49/8831 у розмірі 80% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістьсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання виплати пенсії без обмеження максимальним розміром та прийняти нову постанову, якою вимоги в цій частині задовольнити, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору в оскаржуваній частині.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025 відкрито апеляційне провадження.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року, вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ та заяв про прийняття додаткових судових рішень, які перебувають у провадженні судді Єгорової Н.М.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2025 призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 19.11.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою, в якій просив у визначений законодавством термін провести перерахунок та виплату його пенсії з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром та із збереженням раніше призначеного основного розміру його пенсії - 80% від визначеного відносно позивача грошового забезпечення, а також провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019, на підставі Довідки від 23.10.2023 №49/8831 про розмір грошового забезпечення без обмеження пенсії її максимальним розміром та із збереженням раніше призначеного основного розміру його пенсії - 80%) від визначеного грошового забезпечення.

Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у м. Києві відмовило у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, з посиланням на відсутність правових підстав, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про здійснення перерахунку пенсій, призначених згідно з Законом № 2262-XII.

Позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що бездіяльність відповідача, що виявилась у неперерахунку позивачу пенсії, на підставі довідки МВС України від 23.10.2023 №49/8831, є протиправною. При перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення такої пенсії.

Щодо позовних вимог в частині здійснення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції виснував передчасність заявлених вимог в цій частині, адже з встановлених обставин вбачається, що позивач не звертався з вимогою про перерахунок, на підставі Довідки МВС України від 20.03.2018 №22/6-7105, також з боку суб`єкта владних повноважень відсутня відмова щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, окрім того, позивачем не надано жодних доказів такого обмеженння пенсії, отже, відсутнє порушення з боку відповідача. Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк судом не було враховано обставин, які зумовили на звернення до суду, зокрема, в частині обмеження пенсії максимальним розміром, при цьому, що пенсія позивача на момент звернення до суду вже була обмежена масимальним розміром про що наголошувалось позивачем та докази чого додано до позовної заяви.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Колегією суддів здійснюється апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України. У іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Слід наголосити на тому, що, згідно приписів ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби. військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Виходячи з змісту ст. ст. 43, 63 Закону № 2262-XII, перерахунок проводиться у наступних випадках: зміна розміру одного з видів грошового забезпечення; введення для нових щомісячних додаткові видів грошового забезпечення.

Тож, підставою для перерахунку військовослужбовцям пенсії, є довідка встановленої форми, видана уповноваженим органом у зв`язку з підвищенням розміру грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог в частині здійснення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, суд першої інстанції виснував передчасність заявлених вимог в цій частині, адже спору в цій частині фактично не існує, оскільки відповідний перерахунок ще не проведено та їх виплату не здійснено.

Колегія суддів вважає обґрунтованим зазначення судом першої інстанції про те, що судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається.

Однак, такі висновки суду першої інстанції до даних правовідносин не є релевантними щодо вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром, позаяк, з матеріалів справи, зокрема, наданих розрахунків пенсії та заявлених підстав позову, вбачається та підтверджується, що станом на 01.01.2016 (а.с. 18), пенсія позивача обмежується максимальним розміром 10740 грн (підсумок пенсії 13295,39 грн).

Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини вищезазначеного рішення, Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, дає підстави для висновку, що з 20.12.2016 року ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі № 620/1285/19, від 09.02.2021 року у справі № 1640/2500/18.

Внесені Законом від 06.12.2016 року № 1774-VIII зміни до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Є помилковими наявність у статті 2 Закону № 3668-VI положень стосовно можливості обмеження пенсії максимальним розміром на рівні 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, оскільки Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення від 17.03.2004 року № 7-рп/2004).

При цьому, колегія суддів враховує, що положення статті 2 Закону № 3668-VІ є аналогічними за змістом положенням ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту, відповідач діяв всупереч норм Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, суд першої інстанції в цій частині зазначеного не врахував, з огляду на що, колегія суддів констатує наявність порушеного права позивача в цій частині та протиправність дій відповідача щодо проведення виплати пенсії позивачу з обмеженням її максимального розміру.

Позовні вимоги та доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовних вимог про перерахунок та виплату позивачу пенсії у подальшому при проведенні перерахунків пенсії (зокрема, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму, встановленням нових підвищень, проведенням індексації пенсії тощо), з урахуванням виплачених сум, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції в цій частині щодо передчасності цих вимог та відсутності наразі спору між позивачем та відповідачем.

Отже, рішення суду першої інсатнції в частині прийнято з неповним з`ясуванням всіх обставин справи щодо вимог про обмеження пенсії максимальним розміром, та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови в цій частині про задоволення позовних вимог. У іншій частині, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судові витрати підлягають розподілу, згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, щодо переразподілу судового збору за звернення до суду першої інстанції з позовом та подання апеляційної скарги. Щодо стягнених судом першої інстанції з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрат зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістьсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, в цій частині рішення суду є правильним та підлягає залишенню без змін, з додатковим розподілом судом апеляційної інстанції витрат, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою зобов`язати зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 та з 01.12.2019, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп).

У іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку