Справа № 420/14181/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач ГУ ПФУ в Одеській області), у якому, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при перерахунку пенсії з 01.02.2022 р. та з 01.02.2023 р. на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р, виданих станом на 01.01.2022 р. та 01.01.2023 р;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих станом на 01.01.2022 р, та 01.01.2023 р., без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

II. Позиція сторін.

На обґрунтування вказаних вимог представник позивача зазначає, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_2 , який за життя отримував пенсію, призначену відповідно до Закону № 2262-XII. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 р. у справі № 420/25228/24, яким зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих станом на 01.01.2022 р, та 01.01.2023 р, ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії годувальника ОСОБА_2 , проте обмежив її максимальним розміром. На звернення позивачки щодо проведення вказаного перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, ГУ ПФУ листом №11584-9772/А-02/8-1500/25 від 23.04.2025 р. протиправно відмовило, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

16.06.2025 року відповідач надав відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи на те, що ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII. Відповідно до ст. 36 Закону № 2262-XII, Позивачу з 21.02.2025 року була призначена пенсія у розмірі 30% в разі втрати годувальника. До Головного управління від Управління Служби безпеки України в Одеській області надійшли оновлені довідки № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р, видані станом на 01.01.2022 р. та 01.01.2023 р. Оскільки відповідно до Порядку № 45 відповідного повідомлення про підстави для проведення перерахунку пенсій до Головного управління в Одеській області не надходило, тому відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2022; 01.01.2023 р. Щодо виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, то згідно ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2024 становить 12 361,00 грн., максимальний розмір пенсії з 01.02.2024 становить 23 610,00 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 становить 5758,40 грн. Як результат, перерахунок пенсії Позивачу здійснено відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент виникнення права на такий перерахунок, і на даний час виплата пенсії здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства, тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні. Також зазначає, що Позивач звернувся до суду в 2025 році, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з 01.02.2022 року, а тому Позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом передбачені ст.122 КАС України..

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, якій з 21.02.2025 року призначена пенсія в разі втрати годувальника ОСОБА_2 у розмірі 30 % згідно ст. 36 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, що підтверджується Протоколом про призначення пенсії від 01.03.2025 р. за № ( СБУ).

За даними КП «ДСС» рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 р. у справі № 420/25228/24 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2022 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 від 03.06.2024 р., виданої станом на 01.01.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1321 від 03.06.2024 р., виданої станом на 01.01.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум.

20.12.2024 року на виконання даного судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунки пенсії ОСОБА_2 за пенсійною справою № N/A № 8956-СБУ, зокрема

- з 01.02.2022 року підсумок пенсії ( з надбавками) складає 26 424,95 грн., з урахуванням максимального розміру - 19 340,00 грн.

- з 01.02.2023 року підсумок пенсії ( з надбавками) складає 35 129,7 грн., з урахуванням максимального розміру - 20 930,00 грн.

31.03.2025 р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ з заявою провести перерахунок та виплату пенсії її чоловіка ОСОБА_2 з 01 лютого 2022 та 2023 року на підставі довідки Управління СБ України в Одеській області №1320 від 03.06. 2024 року, виданої станом на 01 січня 2022 року, та довідки № 1321 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01 січня 2023 р пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

23.04.2025. ГУ ПФУ листом за №11584-9772/А-02/8-1500/25 повідомило позивача, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 по справі № 420/25228/24 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2022 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області №1321 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2023 року. Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2025 становить 2361,00 грн, максимальний розмір пенсії становить 23610,00 грн. Розмір пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2025 становив 23610,00 грн. При цьому, зазначив, що згідно із статтею 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Даним листом також надано копії протоколу про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 01.03.2025, перерахунки пенсії та розрахунку на доплату пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/25228/24.

Вважаючи дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивачки в разі втрати годувальника при перерахунку пенсії з 01.02.2022 та з 01.02.2023 протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2262-XII), який передбачає, зокрема, що:

- члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. (частина 3 статі 1 Закону № 2262-XII).

- пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. ( стаття 29 Закону № 2262-XII).

- право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. ( частини 1 та 2 статті 30 Закону № 2262-XII).

- пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. ( пункт "б" статті 36 Закону № 2262-XII).

- пенсія в разі втрати годувальника встановлюється на весь період, протягом якого член сім`ї померлого вважається непрацездатним (стаття 30), а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", - довічно. Зміна розміру пенсії, якщо у складі сім`ї, якій було призначено пенсію у разі втрати годувальника, станеться зміна, внаслідок якої окремі члени сім`ї або сім`я в цілому втратять право на пенсію, перерахунок пенсії або припинення її виплати провадиться з першого числа місяця, що йде за тим місяцем, у якому сталася зміна. ( стаття 40 Закону № 2262-XII).

- пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному непрацездатному члену сім`ї, який має право на таку пенсію. ( стаття 41 Закону № 2262-XII).

- пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 43 Закону № 2262-XII).

- перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку (частина 1 статті 63 Закону № 2262-XII).

- усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина 4 статті 63 Закону № 2262-XII).

VI. Оцінка суду.

З огляду на вищевказані приписи чинного законодавства, органи Пенсійного фонду наділені повноваженнями щодо проведення перерахунку призначених пенсій, в порядку, установленому Законом № 2262-ХІІ. При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Як вбачається зі змісту позову та доданих до нього документів, предметом оскарження у даній справі є дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження пенсії позивачки в разі втрати годувальника максимальним розміром при перерахунку пенсії з 01.02.2022 р. та з 01.02.2023 р. на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р, виданих ОСОБА_2 станом на 01.01.2022 р. та 01.01.2023 р.

При цьому, підставою звернення до суду з даним позовом є Перерахунок пенсії померлого чоловіка позивачки - ОСОБА_2 , яким на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 р. у справі № 420/25228/24, ГУ ПФУ в Одеській області здійснено з 01.01.2025 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року, обмеживши перерахований його розмір максимальним розміром.

Тобто, порушення своїх пенсійних прав, як одержувачка пенсії в разі втрати годувальника з 21.02.2025 р., позивачка пов`язує з перерахунком пенсії її годувальника ОСОБА_2 .

Натомість, матеріали справи не містять протокольних рішень ГУ ПФУ щодо перерахунку пенсії позивачки в разі втрати годувальника з 01.02.2022 та 01.02.2023 років на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року з обмеженням її максимальним розміром.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставами позову є ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених позивачем вимог.

Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Цей принцип також передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням хронології подій, які відбулась в межах даних спірних правовідносин судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років згідно із Законом України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, що підтверджується перерахунками його пенсії за пенсійною справою за пенсійною справою № N/A № 8956-СБУ.

15.11.2024 р. набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 р. у справі № 420/25228/24 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Одеській області, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2022 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області №1320 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області №1321 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2023 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

20.12.2024 року на виконання даного судового рішення ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2022 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області №1320 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2022 р., а також з 01.02.2023 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Одеській області №1321 від 03.06.2024 року, виданої станом на 01.01.2023 року.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачці згідно ст. 36 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ була призначена пенсія в разі втрати годувальника в сумі 5758,40 грн, що складає 30 % від суми грошового забезпечення 12528,00 грн., що підтверджується Протоколом про призначення пенсії від 01.03.2025 р. за № ( СБУ)

31.03.2025 р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ з заявою про перерахунок пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 без обмеження максимальним розміром, оскільки з його електронного кабінету на сайті Пенсіонного фонду України та перерахунку його пенсії з 01.01.2025 року дізналась, що під час перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих станом на 01.01.2022 р. та на 01.01.2023 р. ГУ ПФУ було обмежено пенсію максимальним розміром.

Разом з тим, отримавши відмову ГУ ПФУ у такому перерахунку пенсії ОСОБА_2 , позивачка звернулась до суду з вимогою здійснити перерахунок та виплату її пенсії в разі втрати годувальника з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих ОСОБА_2 станом на 01.01.2022 р, та 01.01.2023 р., без обмеження її максимальним розміром.

Суд зауважує, що перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , відбувся 20.12.2024 року, тобто за його життя та до призначення позивачці пенсії в разі втрати годувальника. ( лютий 2025 р.)

А відтак, розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , вказаний в довідках Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р. станом на 01.01.2022 р, та 01.01.2023 р., на думку суду міг вплинути на розмір пенсії позивачки в разі втрати годувальника при її призначенні.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу звернення позивачки до ГУ ПФУ з заявою про перерахунок розміру її пенсії в разі втрати годувальника.

За змістом статей 5, 9 КАС України кожна особа, яка звертається до адміністративного суду та вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень були порушені її права, свободи або інтереси, самостійно обирає способи захисту таких прав, свобод або інтересів, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання його вчинити дії.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Таким чином, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Порушення має бути реальним та стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок Відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною 1 цієї ж статті обов`язку Позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд зауважує також, що визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/16958/17.

А відтак, суд не вбачає підстав для визнання порушеними права позивачки, як отримувача пенсії в разі втрати годувальника, оскільки матеріали справи не містять доказів перерахунку її пенсії в разі втрати годувальника на підставі довідок на підставі довідок Управління Служби безпеки України в Одеській області № 1320 та №1321 від 03.06.2024 р., виданих ОСОБА_2 станом на 01.01.2022 р, та 01.01.2023 р.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася за їх судовим захистом. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваної відмови, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог, то відповідно до ст. 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.