Справа № 280/8052/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року Справа № 280/8052/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), у якій позивач просить суд протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26 червня 2025 року №792957-24/08-06.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в підсистемі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Сєдовим М.В., який діє на підставі ордеру серії АР №1264343 від 12.09.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0038 площею 5,7301 га, яка належить позивачу на праві власності, знаходиться в користуванні на правах оренди у ТОВ «Агрофірма імені Калініна». Зазначеним товариством як орендарем за спірну земельну ділянку нараховано та сплачено мінімальне податкове зобов`язання на суму 8200,32 грн. Разом з тим, контролюючий орган оскаржуваним повідомленням-рішенням протиправно визначив позивачу податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за раніше згадану земельну ділянку.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

29.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідача зазначає, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за громадянином ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки за кадастровим номером :02:001:0036, площею 5,7298 га (орендар: Фермерське господарство «Курило Л.В.»), та :02:001:0038, площею 5,7301 га (на підставі свідоцтва про право на спадщину). Враховуючи вимоги пп. 170.14.3 п.170.14 ст. 170 ПКУ та інформацію з Реєстру речових прав на нерухоме майно, ГУ ДПС у Запорізькій області правомірно сформувало податкове повідомлення-рішення від 26.06.2025 №792957-24/08-06 в частині нарахування мінімального податкового зобов`язання на загальну суму 8200,32 грн за земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0036. Твердження позивача, що він не є платником мінімального податкового зобов`язання у зв`язку з тим що ТОВ «Агрофірма імені Калініна» користується земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які перебувають у власності позивача, без державної реєстрації переходу такого права користування є хибним, оскільки речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають саме з моменту такої реєстрації. Отже, укладення договору або вчинення іншого правочину, спрямованого на набуття особою права власності на нерухоме майно, не є достатнім юридичним фактом для виникнення у неї права власності. При цьому мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування. Той факт, що використання земельних ділянок відбувається через ТОВ «Агрофірма імені Калініна» не змінює статусу позивача як власника земельної ділянки та не звільняє його від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати мінімальне податкове зобов`язання. Фактична сплата мінімального податкового зобов`язання товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Калініна» від вказаного обов`язку також не звільняє. При цьому, укладений між ТОВ «Агрофірма імені Калініна» та ОСОБА_1 12.05.2025 Додатковий договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0038 не зареєстрований відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.09.2025 суд відкрив провадження, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 06.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог КАС України, у зв`язку із чим ухвалою суду від 14.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти календарних днів з дня одержання ухвали суду шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Ухвалою від 20.11.2025 суд продовжив розгляд справи.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На підставі розпорядження голови Вільнянської районної державної адміністрації від 15.02.2004 №103 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,7301 га. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Наведена інформація викладена в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії №354347 від 19.06.2006.

10.08.2015 між ОСОБА_2 (як орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Калініна» (як орендарем) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Антонівської сільської ради Вільнянського району, загальною площею 5.7301 га, у тому числі ріллі 5.7301 га, кадастровий №:02:001:0038. Відповідно до пункту 8 договору оренди його укладено на 20 років.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №15/2016), виданого Оріхівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 , як син ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємцем права на земельну ділянку, площею 5,7301 га, розташовану на території Антонівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії №354347, виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області 19 червня 2006 року; кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0038.

Згідно з довідкою ГУ ДПС у Запорізькій області від 03.07.2023 №26649/6/08-01-04-16 на підставі п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України ТОВ «Агрофірма імені Калініна» є платником єдиного податку четвертої групи у 2023 році.

Відповідно до змісту довідки ГУ ДПС у Запорізькій області від 11.07.2024 №30529/6/08-01-04-16 на підставі наданої податкової звітності для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, передбаченої пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України, підтверджено статус платника податку четвертої групи ТОВ «Агрофірма імені Калініна» на 2024 рік. Довідка з аналогічним змістом складена щодо 2025 року (№2029/АП/08-01-04-07-07 від 29.05.2025).

12.05.2025 між ОСОБА_1 (як орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Калініна» (як орендарем) укладено Додатковий договір №2 до договору оренди землі від 10.08.2015, відповідно до якого подовжено дію Договору оренди від 10.08.2015 на той самий строк і на тих самих умовах, у зв`язку з чим, зокрема, пункт 8 Договору викладено в наступній редакції: «Договір укладений 10 серпня 2015 року на 20 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державна реєстрація іншого речового права 10956169 від 22.08.2015) автоматично продовжено та діє до 22.08.2035.».

12.05.2025 ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма імені Калініна» підписали акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за Додатковим договором №2 від 12.05.2025 до договору оренди від 10.08.2025.

Рішенням №79505545 від 19.06.2025 державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив в проведенні реєстраційних дій з огляду на наявність інформації про державну реєстрацію обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0038, боржник ОСОБА_1 .

Головним управлінням ДПС у Запорізький області сформовано податкове повідомлення-рішення від 26.06.2025 №792957-24/08-06, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (щодо земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0038, площа 5,7301 га) за податковий період 2023 рік у розмірі 8200,32 грн.

08.07.2025 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Запорізький області із заявою про скасування зазначеного вище податкового повідомлення-рішення.

Листом Головного управління ДПС у Запорізький області від 29.07.2025 №33384/6/08-01-24-02-06 зазначено, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за гр. ОСОБА_1 наявні земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер :02:001:0038, площею 5,7301 га, з місцем розташування: Запорізька область, Вільнянський район, Антонівська сільська рада, зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 67, виданий 12.04.2016.Відомості в Реєстрі речових прав щодо набуття в спадок гр. ОСОБА_1 інших речових прав, зокрема договору оренди, відсутні. Головне управління ДПС у Запорізький області вважає податкове повідомлення-рішення форми «МПЗФ» за 2023 рік від 26.06.2025 №792957-24/08-06 на суму 8200,32 грн, винесене з дотриманням вимог статті 58 ПКУ та не суперечить наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015, є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства та підлягає сплаті в повному обсязі.

З довідки №444651792 від 23.09.2025 (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) слідує, що стосовно земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0038 наявний запис про обтяження (податкова застава) від 08.05.2025, обтяження припинено відповідно до рішення Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 03.07.2025 №79735518.

Вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, позивач звернулася до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно зі статтею 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Об`єктами оподаткування відповідно достатті 270 ПК України є земельні ділянки, земельні частки (паї), які перебувають у власності, та земельні ділянки, державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.

Базою оподаткування платою за землю відповідно достатті 271 ПК України є:

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахування коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленогорозділом ХІІ Податкового кодексу України.

- площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

До переліку видів земельних ділянок, щодо яких фізичні особи мають право на пільги зі слати земельного податку, не включено земельні ділянки, що утворилися за рахунок переданих за рішенням відповідної ради земельних часток (паїв).

Згідно з пунктом 281.3 статті 281 ПК України від сплати податку звільняються на період дії єдиного податку четвертої групи власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі за умови передачі земельних ділянок та земельних часток ( паїв) в оренду платнику єдиного податку четвертої групи.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Суд зазначає, що Законом України від 30.11.2021 №1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» для платників податків фізичних осіб, у яких у власності та/або у користуванні (оренді, суборенді, емфітевзисі, постійному користуванні) є земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, введено поняття мінімального податкового зобов`язання (далі МПЗ).

Відповідно до підпункту 14.1.114-2 пункту 14.1 статті 14 ПК України мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.

Пунктом 64 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України установлено, що першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.

Порядок розрахунку мінімального податкового зобов`язання визначено статтею 38-1 ПК України та обчислюється за відповідними формулами для земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь.

Відповідно до підпункту 38-1.3 статті 38-1 ПК України у разі передачі земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування мінімальне податкове зобов`язання визначається для орендарів, користувачів на інших умовах таких земельних ділянок у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 38-1.4. статті 38-1 ПК України у разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.

У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.

Відповідно до підпункту 170.14.1 пункту 170.14 статті 170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.

Згідно з підпунктом 170.14.2 пункту 170.14 статті 170 ПК України, у разі передачі таких земельних ділянок в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, їх розмір враховується при визначенні загального мінімального податкового зобов`язання орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) таких земельних ділянок у порядку, встановленому цим Кодексом.

У підпункті 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 ПК України встановлено, що визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.

Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.

У разі державної реєстрації платника податку фізичною особою - підприємцем загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, які використовуються таким підприємцем для провадження господарського діяльності, розраховується таким платником у порядку, визначеному пунктом 177.14 статті 177 та статтею 297-1 цього Кодексу, з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація фізичної особи - підприємця.

Податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку про сплату річного податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та сумою сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь (далі у цьому пункті - загальна сума сплачених податків, зборів, платежів), надсилається (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.

Позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів є частиною зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом власникам земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, лише в тому разі, коли такі земельні ділянки не передані власниками в оренду чи інше користування. Водночас, право користування відповідною земельною ділянки має бути зареєстровано у встановленому законом порядку, інакше мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника (користувача) на загальних підставах.

Керуючись принципом офіційного з`ясування обставин справи, судом здійснено запит до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0038, за результатами якого отримано відповідь від 17.11.2025 №2015173, у якій наявна інформація про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Калініна» на підставі договору оренду землі від 10.08.2015.

Відповідно до частини першої статті 148-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України), до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 набув право власності в порядку спадкування на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0038, площею 5,7301 га, розташовану на території Антонівської сільської ради Вільнянського району, яка з 10.08.2015 перебувала в оренді ТОВ «Агрофірма імені Калініна» (орендар) на підставі договору оренду землі строком на 20 років.

Згідно з пунктом 40 договору оренди землі від 10.08.2015 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Суд зазначає, що смерть орендодавця, за загальним правилом, не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємця (спадкоємців), який (які) зобов`язаний (зобов`язані) продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі. Саме такої позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.12.2018 у справі №514/136/17.

Таким чином, з урахуванням положень частини першої статті 148-1 ЗК України, за відсутності встановленого факту припинення дії договору оренди землі від 10.08.2015, до позивача перейшли права та обов`язки сторони орендодавця за договором оренди землі, укладеним з ТОВ «Агрофірма імені Калініна», строком на 20 років.

Отже, станом на 2023 рік платником мінімального податкового зобов`язання за земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0038, площею 5,7301 га, розташованої на території Антонівської сільської ради Вільнянського району мав бути орендар - ТОВ «Агрофірма імені Калініна».

Щодо доводів ГУ ДПС у Запорізькій області про відсутність в Реєстрі речових прав щодо набуття в спадок ОСОБА_1 інших речових прав, зокрема договору оренди, то суд враховує, що надані відповідачем витяги з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта здійснені на підставі пошукового запиту щодо фізичної особи позивача, водночас зроблений судом запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснений щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки (реєстраційний номер 15). При цьому позивач не заперечує факт відсутності інформації про державну реєстрацію речового права щодо його статусу як орендодавця спірної земельної ділянки відповідно до укладеного Додаткового договору від 12.05.2025 до договору оренди землі від 10.08.2015, навпаки, зауважує про відмову в реєстрації такого права та наявність інформації про державну реєстрацію обтяжень на відповідну земельну ділянку.

Укладення 12.05.2025 між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Агрофірма імені Калініна» (орендар) Додаткового договору № 2 до договору оренди землі від 10.08.2015 не свідчить про те, що право оренди вказаної земельної ділянки виникло лише в 2025 році, а підтверджує ту обставину, що з часу набуття позивачем права власності на земельну ділянку (12.04.2016) ОСОБА_1 є орендодавцем земельної ділянки, а ТОВ «Агрофірма імені Калініна» - орендарем.

Суд погоджується з доводами відповідача, що укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та набирає чинності після такої реєстрації, тобто строк його дії починається не з моменту укладення, а саме після реєстрації. Водночас у спірній ситуації договір оренди землі від 10.08.2015 був укладений строком на 20 років та на момент нарахування сум податкових зобов`язань відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є чинним, у зв`язку з чим відсутність факту державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем не впливає на спірні правовідносини.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що у 2023 році, тобто у податковому періоді, за який позивачу нараховано суму податкового зобов`язання, належна позивачу на праві власності ділянка, перебувала в оренді ТОВ «Агрофірма імені Калініна», тому нарахування позивачу земельного податку (мінімального податкового зобов`язання у 2023 році) є неправомірним.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 20.11.2025 № 2233-9459-5175-2712 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 968,96 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26 червня 2025 року №792957-24/08-06, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік у сумі 8200,32 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107; код ЄДРПОУ ВП 44118663.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.11.2025.

Суддя К.В.Мінаєва