Справа № 380/14008/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 рокусправа № 380/14008/25

Львівський окружний адміністративний суд Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Чорновола, 7; ) з вимогами:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради у переоформленні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батька дитини ОСОБА_2 на матір ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради: - переоформити та виплачувати державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 на матір дитини ОСОБА_1 , яка фактично здійснює догляд за дитиною та перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

- здійснити нарахування та сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) за ОСОБА_1 за період з 11.11.2022 року по день набрання чинності рішенням суду, з урахуванням сум допомоги, які вже були виплачені батькові дитини.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 2013 року. З початком повномасштабної збройної агресії рф проти України у лютому 2022 року, позивач разом із донькою була змушена виїхати за кордон. Однак, наказом № 33 від 24.05.2022 її було прийнято на посаду виконавчого директора у ФОП ОСОБА_2 11.07.2022 року наказом роботодавця № 36 позивачу була надана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 126 календарних днів. ІНФОРМАЦІЯ_1 у Бельгії народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_2 від 12.09.2022. Після завершення відпустки по вагітності та пологах, наказом № 37 від 10.11.2022 позивачу було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку тобто з 11.11.2022. Увесь цей час саме ОСОБА_1 постійно проживала разом із дітьми та здійснювала фактичний догляд за сином ОСОБА_5 , що підтверджується довідками, виданими компетентними органами держави перебування. У той же час чоловік позивача, ОСОБА_2 , після народження дитини звернувся до Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, яку було призначено саме йому як батькові дитини. Позивач була переконана, що період її перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховуватиметься до її страхового стажу. 15.05.2025 позивач разом з чоловіком подали до Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради спільну заяву, у якій просили:- припинити виплату допомоги батькові дитини;- перепризначити допомогу матері, яка фактично здійснює догляд;- вирішити питання щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 як особу, яка доглядає за дитиною. Однак, листом від 26.05.2025 № 02-2/242 відповідач перерахував підстави для припинення виплати допомоги, передбачені п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 та фактично відмовив у задоволенні заяви, пославшись на відсутність у законодавстві норми про припинення виплати за заявою одержувача та неможливість перепризначення допомоги. Відповідач також зазначив, що виплата при народженні дитини є одноразовою і не переоформляється на іншу особу (крім зазначених вище причин). Позивач вважає відмову у формі листа Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради від 26.05.2025 № 02-2/242 у перепризначенні допомоги при народженні дитини з батька дитини на матір та у вирішенні питання нарахування і сплати за ОСОБА_1 внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протиправною та необґрунтованою, а тому звернулась з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.07.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 23.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, 15.08.2025 за вх.№66602 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволені позову відмовити. Зазначив, що право на допомогу було реалізовано батьком дитини ОСОБА_6 . Інструкцією щодо порядку оформлення і ведення справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 №345 передбачено припинення та поновлення надання соціальної допомоги. Відповідно до п. 5.1 зазначеної Інструкції, надання соціальної допомоги припиняється та поновлюється у випадках, передбачених відповідними нормативно-правовими актами, а також згідно із заявою отримувача допомоги. Статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» чітко визначений перелік випадків припинення допомоги, а сама: виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і не забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини. Згідно з п. 13 Порядку №1751 виплата допомоги поновлюється у випадках передбачених абз. двадцятим-двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначав допомогу, з письмовою заявою Відповідач зазначив, що Порядком №1751 не передбачена процедура зміни одержувача допомоги. Також зазначив, що реєстрація батька дитини як фізичної особи-підприємця не є підставою для припинення виплати.

Щодо вимоги здійснити нарахування та сплату єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 за період з 11.11.2022 по день набрання чинності рішення суду, з урахуванням сум допомоги, які вже бути виплачені батькові дитині, то представник відповідача зазначив, що у випадку задоволення судом даної вимоги, батькові дитини необхідно буде повернути отримані раніше кошти. Зазначив також, що відповідно до пп.2 п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.06.2025 №766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог» призначення та виплата державних допомог починаю з 1 липня 2025 року здійснюється Пенсійним фондом України. Просить у задоволенні позову відмовити.

26.08.2025 за вх.№69117 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначив, що первинне оформлення допомоги на батька відбулося в ситуації, коли мати дитини тимчасово перебувала за кордоном і не мала можливості подати заяву. Надалі обставини істотно змінились: з 11.11.2022 ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною і фактично здійснює цей догляд, тоді як батько зареєстрований як фізична особа-підприємець і не відповідає критеріям непрацюючого доглядача. Зауважив, що позовні вимоги не стосуються скасування вже призначеної допомоги і не заперечують правомірності попередніх виплат батькові. Мова йде виключно про зміну адресата виплат відповідно до фактичних обставин і до законодавчих приписів. Наведене повністю узгоджується і з підпунктом 5.1 пункту 5 Інструкції № 345, який прямо передбачає можливість припинення виплат за заявою одержувача і подальше взяття на облік іншої особи. Позовні вимоги вважає обґрунтованими, просить позов задовольнити.

15.09.2025 за вх.№73947 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначив, що допомогу оформлено на чоловіка позивачки та батька спільної дитини, який законно отримував виплати на таку, і на момент оформлення мати не заперечувала проти такого оформлення. Зазначив, що протягом всього періоду виплати допомоги, за ОСОБА_2 сплачувався єдиний страховий внесок, оскільки виплата допомоги не припинялась.

Ухвалою від 17.09.2025 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ). Запропоновано третій особі надати письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог. Зобов`язано третю особу подати декларації форми №1ДФ, №4ДФ за період з 2022 року по вересень 2025 року, довідку ОК-5, ОК-7.

Ухвалою суду від 22.09.2025 строк розгляду справи продовжено на шістдесят днів з метою отримання додаткових доказів.

24.09.2025 за вх. №76592 від позивачки надійшла заява про долучення додаткових доказів.

26.09.2025 за вх.№77320 від третьої особи надійшли письмові пояснення. ОСОБА_6 зазначив, що повністю погоджується з позицією, викладеною в позовній заяві ОСОБА_1 . Вказав, що фактичний догляд за сином із моменту його народження здійснює саме мати, яка перебуває у соціальній відпустці. Вважає, що відмова у перепризначенні допомоги не відповідає змісту статті 10 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та є протиправною. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.10.2025 витребувано у відповідача додаткові докази.

21.10.2025 за вх.№83977 від представника відповідача надійшов лист, в якому повідомлено, що особову справу ОСОБА_7 передано до відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, а тому надати таку неможливо.

Ухвалою суду від 23.10.2025 залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ). Запропоновано третій особі надати письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог. Зобов`язано третю особу долучити до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_2 про призначення допомоги при народженні дитини та доданих до неї документів, копію рішення про призначення такої допомоги.

07.11.2025 за вх.№89220 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшли письмові пояснення. Зазначив, що оскільки батько дитини ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства має право на отримання допомоги та подав заяву про призначення допомоги з відповідними документами, то Управлінням соціального захисту населення Новороздільської міської ради призначено державну допомогу при народженні дитини батьку. Нормами чинного законодавства не передбачена процедура зміни одержувача такої допомоги. Оскільки право на отримання державної допомоги при народженні дитини було реалізовано батьком, тому позовні вимоги вважає безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 2013 року

Відповідно до наказу № 33 від 24.05.2022 позивачку прийнято на посаду виконавчого директора у ФОП ОСОБА_2

11.07.2022 наказом № 36 позивачці була надана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 126 календарних днів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у Бельгії народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_2 від 12.09.2022.

У зв`язку з перебування матері дитини, ОСОБА_1 за кордоном на момент народження дитини, допомога при народженні дитини була оформлена на батька ОСОБА_2 .

Після завершення відпустки по вагітності та пологах, наказом № 37 від 10.11.2022 позивачу було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

15.05.2025 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до Управління соціального захисту Новороздільської міської ради із заявою про припинення та призначення допомоги при народженні дитини, в якій просили:

- припинити виплату допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 з моменту подання цієї заяви;

- перепризначити допомогу при народженні дитини ОСОБА_1 з дати народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі, що здійснюється фактичний догляд за дитиною;

- нарахувати та сплачувати за ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок (ЄСВ) як за непрацюючого працездатного з батьків, що фактично здійснює догляд за дитиною, починаючи з 29.08.2022.

Листом № 02-2/242 від 26.05.2022, відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що припинення виплати за заявою одержувача не передбачено законодавством України. Виплата при народженні дитини є одноразовою і не переоформляється на іншу особу, крім таких випадків:

- позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

- відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

- тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання;

- припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

- нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Вважаючи у зв`язу з цим свої права порушені, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" призначається, зокрема, допомога при народженні дитини.

Стаття 10 Закону передбачає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Допомога батькам при народженні дитини призначається без подання документів, передбачених частинами 1,2 цієї статті, якщо відомості, необхідні для її призначення, надійшли у порядку міжвідомчої електронної взаємодії з Державного реєстру актів цивільного стану громадян під час державної реєстрації народження дитини.

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Як вбачається зі змісту п. 10 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Пункт 14 передбачає підстави припинення виплати допомоги, зокрема, виплата припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування або дитини, батьки якої дали згоду на її усиновлення; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про відпустки" працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими нормативно-правовими актами України.

Закон України "Про відпустки" визначає, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням матері або батька дитини одному з них надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Положеннями ч. 1 та 2 статті 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини 3 та 6 статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою матері (батька) дитини або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Статтею 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" органам праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків, з яким проживає дитина, надається право отримувати відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини 3 та 6 статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Згідно з п.1 ч.1, абз. 7 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками внеску, серед інших, є органи, які виплачують допомогу одному з непрацюючих працездатних батьків, які фактично здійснюють догляд за дитиною. Механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначається Порядком нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 за №178.

Підпункт 5.1. п. 5 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги ( затверджена наказом Міністерства соціальної політики від 19.09.2006 №345 ) встановлює, що надання соціальної допомоги припиняється та поновлюється у випадках, передбачених відповідними нормативно-правовими актами, а також згідно із заявою отримувача допомоги.

Суд звертає увагу на те, що у цій справі мова фактично йде не про припинення виплати допомоги з підстав, які наведені вище, а про зміну одержувача допомоги та дотримання при цьому норм законодавства щодо соціального страхування.

Як встановлено вище, позивач та її чоловік - батько дитини, звертались зі спільною заявою про зміну отримувача цієї допомоги (переоформлення), яким був зазначений батько дитини, на матір.

Одночасно з цим, безпосередньо правомірність факту попереднього призначення/отримання допомоги батьком ніким не оспорюється.

Отже, оскільки норма ст. 21 Закону України "Про відпустки" визнає за позивачкою право на соціальну відпустку, передбачену статтею 18 Закону України "Про відпустки" ( для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), вона має право і на виплату їй державної допомоги на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" та іншими нормативно-правовими актами України.

Іншими нормативно-правовими актами України у даному випадку вважаються усі вищезгадані положення законів та підзаконних актів, які визначають відповідні умови виплати допомоги, які не врегульовані Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, пункт 36, від 01.07.2003 року, яке, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.09.2024 року у справі №420/15131/23.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач відмовивши у задоволенні заяви, рішення не прийняв, а виклав у формі листа. То, слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з прийняттям рішення. Так як за рішенням суб`єкта владних повноважень така допомога призначалася і надавалася оцінка підставам призначення і відповідно визначено отримувача допомоги (за заявою одного з батьків). У листі від 26.05.2025 не сформовано підстави відмови матері у виплаті допомоги. Щодо вимоги позивача про сплату єдиного соціального внеску і зарахування такої сплати, то контроль за сплатою здійснює Пенсійний фонд у відповідності із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернення з приводу сплати/несплати, зарахування чи відмови у зарахуванні єдиного соціального внеску позивачем не долучено.

Окрім того, третя особа реалізувала право на отримання допомоги і станом на момент звернення в суд є отримувачем допомоги. А вимоги щодо призначення допомоги матері і здійснити нарахування і сплату ЄСВ за ОСОБА_1 з 11.11.2022 не обґрунтовані долученими доказами і питання сплати чи не сплати ЄСВ позивачем з 11.11.2022 не досліджуються і не заперечується факт сплати ЄСВ ОСОБА_2 з листопада 2022 року. Про отриманні допомоги при народженні дитини не заперечується батьками з моменту призначення такої і наявна сплата ЄСВ ОСОБА_2 .

Крім цього, так, як зазначалось вище, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (п.1 ч.1, абз. 7 ст.4) передбачає, що платниками внеску, серед інших, є органи, які виплачують допомогу одному з непрацюючих працездатних батьків, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

Суд зауважує, що до питання щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та сплату єдиного соціального внеску (ЄСВ) за ОСОБА_1 , є передчасним, оскільки, станом на момент розгляду справи, державна допомога при народженні дитини на позивачку не переоформлена, а тому відсутні підстави стверджувати, що в цій частині права позивачки будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні вказаних вимог слід відмовити як передчасних.

Згідно із ч. 2. ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, в свою чергу, не довів правомірність і обґрунтованість наданої заявникам відмови у вирішенні питання переоформлення допомоги на дитину. За наявних обставин існують підстави для вчинення дій з метою призначення виплати допомоги на матір дитини з відповідним вирішенням питань сплати за неї внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Зважаючи на це, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради у переоформленні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батька дитини ОСОБА_2 на матір ОСОБА_1 викладену у формі листа.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Чорновола, 7; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо переоформлення (зміни отримувача) допомоги при народженні дитини на матір дитини з прийняттям рішення за результатами розгляду заяви.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Новороздільської міської ради (81652, Львівська область, м. Новий Розділ, вул. Чорновола, 7; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна