Справа № 160/24344/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2025 року зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2025 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію з зарахуванням до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року та виплатити її з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач працювала на посадах медсестри легеневого відділення та сестрою медичною стаціонару відділення легеневого туберкульозу, проводила лікування та обслуговування пацієнтів, і безпосередньо контактувала зі збудником туберкульозу. Тому, на підставі вказаного, вона має право на пільговий стаж та його зарахування для обчислення пенсії у подвійному розмірі, а саме: періодів роботи з 03.09.1990 по 30.07.2014, у тому числі спірного періоду з 01.01.2004 по 30.07.2014.
28.08.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Як встановлено судом, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області отримано ухвалу про відкриття провадження у цій справі 29.08.2025 року та позов з додатками 25.08.2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного повідомлення.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років з 31.07.2014 року.
ОСОБА_1 звернулась із заявою від 23.04.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.04.2025 року за № 59 ОСОБА_1 відмовлено в переході пенсії з вислуги років на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 2, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченого частиною 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язковерерах державне пенсійне страхування.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась також із заявою від 23.04.2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила:

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1987по 04.07.1990;

- зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 період роботи з 03.09.1990 по 30.07.2014 згідно довідки № 566/25 від 03.04.2025;

- зарахувати ОСОБА_1 у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 03.09.1990 по 30.07.2014 згідно довідки № 564/25 від 03.04.2025.

Листом № 22366-15736/К-01/8-0400/25 від 14.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь на вказану вище заяву та зазначено, що згідно заяви від 23.04.2025, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено в переведенні з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, про що було винесено рішення про відмову № 59 від 30.04.2025.

Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію. З огляду на зазначене, страховий стаж складає 37 років 4 місяці 4 дні (зарахований по 30.07.2014), із зарахуванням всіх періодів роботи згідно даних трудової книжки, диплому, свідоцтва про народження дитини та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пільговий стаж роботи за Списком № 2- 31 рік 9 місяців, із зарахуванням в подвійному розмірі періодів роботи з 03.09.1990 по 31.12.1991, з 01.01.1992 по 02.08.1992, з 03.05.1995 по 31.12.2003, та для права 42 роки 4 місяці, із зарахуванням в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 30.07.2014. Частиною третьою статті 45 Закону № 1058 передбачено переведення з одного виду пенсії на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справи, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за період страхового стажу, зазначений в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909, відповідно до абз.2 якої лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

В зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал.

Відповідно до примітки 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 не передбачено необхідності підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 розділу XIVІ «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов, праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Як встановлено судом, та вбачається з наявної у матеріалах справи належним чином засвідченої копії Трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач з 01.03.2011 по 30.07.2014 працювала сестрою медичною стаціонару відділення легеневого туберкульозу № 5 в Міському протитуберкульозному диспансер № 4, перейменовано в КЗ «Міський протитуберкульозний диспансер № 4», далі в ОКЗ «Протитуберкульозний диспансер № 4 м. Кривого Рогу», реорганізовано шляхом приєднання до ОКЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», перейменовано в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер «ДОР», далі в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер «ДОР», реорганізовано шляхом приєднання до КП «Дніпропетровський обласний медичний центр соціально значущих хвороб» ДОР».

Судом встановлено, що у період роботи позивача на посаді молодшої медичної сестри, чинними були Списки, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003року №36, та Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016року №461.

Пунктом 24а підрозділу «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих» Розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003року №36 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах.

Відповідно до розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016р. №461, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають молодші медичні сестри (санітарки-прибиральниці) патологоанатомічних бюро, центрів, відділень, прозекторських, моргів. Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Відповідно до Листа-роз`яснення Міністерства праці України від 04.12.1996р. №06/1-4088 «Про деякі питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій», Міністерство праці разом із Міністерством охорони здоров`я України розглянули питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій середньому і молодшому медичному персоналу, який безпосередньо обслуговує хворих, по Списку № 2, розділу XXIV, визначає, що безпосереднє обслуговування хворих - це робота, виконання якої здійснюється в умовах контакту медичного працівника і пацієнта: виконання діагностичних і лікувальних процедур, заходів по догляду за хворими, створювання відповідного лікувально-оздоровчого режиму відповідно до кваліфікаційних вимог за посадою.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що по своїй суті посади медичної сестри стаціонару і медичної сестри палатної є одними і тими ж, що узгоджується з Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 06.04.2001року №161/137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.04.2001року за №333/5524 «Про впорядкування та затвердження Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», відповідно до п.2.4.3 якого під назвою посади «Сестра медична» розуміються, зокрема, сестри медичні відділень, груп, палат. Сестрам медичним, призначеним на посади сестер медичних, зберігається протягом 3 років кваліфікаційна категорія за спеціальністю, зокрема, «медична сестра стаціонару».

Пунктом 4.1 додатку 4 до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 06.04.2001року №161/137 передбачено, що у туберкульозних лікарнях, відділеннях, палатах закладів охорони здоров`я до медичного персоналу, що працює у шкідливих умовах і з важкими умовами праці, віднесено посади середнього і молодшого медичного персоналу незалежно від їх найменування.

Відповідно до п.6 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення, Міністерства праці України від 10.05.1994року №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», якщо в Списках № 1 і 2 зазначені виробництва (в даному випадку - згідно розділу XXIV «Установи охорони здоров`я і соціального захисту» Списку № 2) без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що посада, яку у спірний період займала позивач, за своєю суттю може бути прирівняна до посади «медсестра палатна», що з урахуванням встановлених судом обставин, та за наявності проведеної атестації робочого місця надає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах, а тому суд доходить висновку щодо наявності підстав для зарахування ОСОБА_1 до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року.

А тому, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2025 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію з зарахуванням до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року та виплатити її з урахуванням виплачених сум..

Суд враховує позицію Європейського суд у з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом №22366-15736/К-01/8-0400/25 від 14.05.2025 року, щодо відмови ОСОБА_1 , у зарахуванні до страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2025 року зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.05.2025 року перерахувати ОСОБА_1 пенсію з зарахуванням до її страхового стажу у подвійному розмірі для обчислення пенсії згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 року по 30.07.2014 року та виплатити її з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський