Справа № 280/3108/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/3108/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року (суддя Семененко М.О.) у справі № 280/3108/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 260 від 07 серпня 2018 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року та наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 260 від 07 серпня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 31.12.2024 по 21.03.2025. 31.12.2024 позивач написав рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про нарахування та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Втім, станом на день звільнення та на день подання позову позивачу не здійснено виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік

протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що військовослужбовець має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка у випадку невиплати її протягом року (незалежно від вибуття у щорічну основну відпустку), виплачується на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Така допомога надається незалежно від подання чи неподання рапорту військовослужбовцем.

Суд вказав, що за встановленими обставинами справи, відповідач не отримував від ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідні документи для виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, доказів іншого суду не надано, а тому у відповідача були відсутні правові та фактичні підстави для здійснення відповідних виплат позивачу.

Суд зауважив, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

При цьому, в межах даної справи позивач не оскаржує рішення, дії, бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо результатів розгляду поданого позивачем рапорту на виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, а оцінка останніх перебуває поза межами предмету доказування у справі.

Враховуючи, що в межах підстав позову судом не встановлено протиправних дій відповідача, суд вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що відповідачем безпідставно не здійснено позивачу виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, у відповідача відсутні законні підстави для відмови позивачу в виплаті грошової допомоги. Зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не є юридичною особою, а є структурним підрозділом відповідача, а саме останній є юридичною особою публічного права та наділений повноваженнями, зокрема може виступати відповідачем у суді.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 31 грудня 2024 року по 21 березня 2025 року.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 21.03.2025 №81 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.03.2025 №144 відповідно пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), вважати таким, що справи та посаду здав.

31.12.2024 позивачем було подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 рапорт про призначення і виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, втім, станом на день звільнення позивачу не здійснено виплату вищезазначеної грошової допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянув рапорт позивача та листом від 05.01.2025 вих. № Ю/85/1 повідомив, що враховуючи факт прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15:00 годині 31.12.2024 без фінансового атестату та витягу з наказу командира військової частин НОМЕР_2 (по стройовій частині) про виключення зі списків особового складу та направлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження служби, з`ясування достовірної інформації щодо суми виплати грошової допомоги на оздоровлення, для внесення цієї суми до відповідного наказу, не представляється можливим. Також, повідомлено, що станом на 15:00 годину 31.12.2024 всі банківські установи та рахунки закриті, тому нарахування в 2024 році неможливе в технічному сенсі, а нарахування вже 01.01.2025 буде оброблятись, як нарахування за 2025 рік, тому рапорт позивача щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік залишено без реалізації.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст. 9 цього закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Згідно розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 21.03.2025 №81 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.03.2025 №144 відповідно пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), вважати таким, що справи та посаду здав. З 21 березня 2025 року виключено позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, в силу положень XXIII Порядку №260 питання щодо виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення вирішується саме у наказі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Натомість, положення XXIII Порядку №260 не передбачають наявності у відповідача публічно-владних управлінських функцій щодо вирішення питання стосовно виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення.

Згідно ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Отже, незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач та ІНФОРМАЦІЯ_4 є окремими суб`єктами владних повноважень у розумінні КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі не порушено прав позивача, протилежного позивачем не доведено.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відтак, оскільки в межах підстав позову судом не встановлено протиправних дій або бездіяльності саме відповідача, позовні вимоги, як правильно зазначив суд першої інстанції, не підлягають задоволенню.

Також апеляційний суд зауважує, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом.

За змістом ч.3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (ч. 4 ст. 48 КАС).

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 48 КАС заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного відповідача належним або залучити до участі у справі співвідповідача, однак на це потрібна згода позивача.

Апеляційний суд зауважує, що бездіяльність стосовно не призначення позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в силу приписів розділу XXIII Порядку №260 допущена ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже відповідальною особою щодо такої бездіяльності є ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В свою чергу, оскільки суд апеляційної інстанції за приписами статті 48 КАС України не наділений повноваженнями щодо здійснення заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає про існування самостійної підстави для відмови у задоволенні позову, як такого, що поданий до неналежного відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі № 280/3108/25 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 18.11.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров