Справа № 480/4582/25
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2025 року Справа № 480/4582/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області і просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській повторно розглянути заяву від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком, враховуючи висновки суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подала всі необхідні документи для підтвердження страхового стажу та зміни прізвища, проте відповідач безпідставно не зарахував окремі періоди роботи, навчання та підвищення кваліфікації, посилаючись на недоліки оформлення трудової книжки та відсутність нотаріального перекладу документів. Позивач вважає такі підстави незаконними, оскільки трудова книжка є основним документом для підтвердження стажу, а технічні недоліки її ведення не можуть позбавляти особу права на пенсію. Також, на думку позивача, відповідач не здійснив перевірку та витребування додаткових документів, що суперечить вимогам законодавства та практиці Верховного Суду.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулась до територіального органу ПФУ із заявою від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком (а.с. 46 зворот. стор. - 47).
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 15.04.2025 №66 (а.с. 44) відмовлено позивачу у призначенні пенсії та зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом) страховий стаж складає 28 років 04 місяці 07 днів.

До страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.04.1984, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на ОСОБА_2 внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища;

- з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки прізвище у дипломі не відповідає паспортним даним.

Також, у спірному рішення відповідачем зазначено, що в електронній пенсійній справі відсутній оригінал документа про зміну прізвища ОСОБА_3 . Долучена архівна виписка з запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, не містить офіційного перекладу, завіреного нотаріально.

- з 07.08.2002 по 06.11.2002 період проходження курсів згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 08.10.1991, оскільки в трудовій книжні відсутня інформація про встановлення кваліфікації.

Позивач, не погоджуючись із рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №66, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Конституції України).

Закон України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За змістом п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За приписами п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Так, підставою не зарахування до загального стажу роботу позивача період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 у спірному рішенні відповідачем зазначено, що на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на ОСОБА_2 внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV).

За змістом ч.1 ст.26 Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Згідно ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, ст.48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Так, п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у п.3 Порядку №637.

Суд зазначає, що на момент заповнення трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.04.1984 була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (надалі - Інструкція №162).

Підпунктом 1.1 Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Згідно пп.2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.3 Інструкції №162).

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідні вимоги щодо заповнення трудових книжок містяться і в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Положеннями п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, з вищенаведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Крім того, суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Разом із тим, підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 24.04.1984, стала та обставина, що на титульній сторінці трудової книжки зміна прізвища на « ОСОБА_4 » внесена з порушенням Інструкції ведення трудових книжок від 20.06.1974 №162, а саме: відсутня печатка підприємства, яка вносила запис про зміну прізвища, а також не зарахування періоду з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки прізвище у дипломі не відповідає паспортним даним.

Відповідач зазначав, що документом, який свідчить про зміну прізвища позивача, є долучена до заяви архівна виписка з запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, але яка не містить офіційного перекладу, завіреного нотаріально.

Судом враховується, що позивачем наданий до матеріалів справи переклад архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально (а.с.11-12).

Разом із тим до заяви від 07.04.2025 позивачем такий документ не надавався, надатися не міг.

Такий документ був відсутній станом на час прийняття спірного рішення від 15.04.2025, оскільки завірений нотаріусом 23.04.2025, тобто після прийняття спірного рішення.

Крім того, у суду відсутні підстави для висновку про те, що надане до матеріалів справи свідоцтво про одруження, із здійсненим офіційним перекладом, стосується позивача по даній справі.

Так, в наданому позивачем до матеріалів справи свідоцтві зазначено про те, що ОСОБА_5 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб із ОСОБА_6 (аю.с.11-12).

Натомість позивач по даній справі ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України, виданого 24.03.2025.

Дані обставини свідчать про суттєві розбіжності в анкетних даних особи (у даті народження особи), яка є позивачем по справі, та особи, зазначеної у свідоцтві про шлюб.

Посилання позивача на те, що дані обставини не були підставою для прийняття спірного рішення, суд зазначає, що в даному випадку, позивачем взагалі до заяви не надано офіційного перекладу оригіналу архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально.

Враховуючи зазначене, судом враховується, що на час розгляду заяви від 07.04.2025 та прийняття рішення від 15.04.2025 до територіального органу ПФУ позивачем не надано належним чином оформленого документу, який підтверджував зміну прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 ».

Крім того, слід зазначити, що переклад архівної виписки із запису про реєстрацію шлюбу, видана державними органами Республіки Молдова, завірений нотаріально свідчить про те, що місце народження « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » зазначено «місто Конотоп, Дніпропетровської області, Україна».

Натомість надане до матеріалів справи свідоцтво про народження « ОСОБА_8 є м.Конотоп, Сумської області».

Посилання позивача на те, особа, яка заповнює трудову книжку несе відповідальність за дані, зазначені у такій книжці, суд зазначає, що в даному випадку відсутні належним чином оформлені документи, які свідчать про те, що « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , м.Конотоп, Сумської області» укладала шлюб та після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Зазначені обставини свідчать, що на час прийняття спірного рішення 15.04.2025 документів, які підтверджують зміну прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 » відповідачу надано не було, а тому відповідачем правомірно було не враховано дані трудової книжки НОМЕР_1 від 24.04.1984 та з 01.09.1980 по 27.02.1984 період навчання згідно диплому НОМЕР_2 .

Крім того, суд зазначає, що позивачем реалізовано право подання такого документу відповідачу для врахування під час розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач повторно звернулась до територіального органу ПФУ із заявою від 25.04.2025 про призначення пенсії за віком (а.с. 45).

Разом із тим, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №66 від 02.05.2025 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, крім іншого з тих підстав, що у наданому нотаріально засвідченому перекладі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 10.01.2025 дата народження не відповідає паспортним даним позивача(а.с. 79 зворот. стор. - 80).

Позивач рішення ГУ ПФУ в Одеській області №66 від 02.05.2025 про відмову у призначенні пенсії не оспорює, не заявлено у позовних вимогах.

Таким чином позивач не позбавлена права надання належним чином оформленого документу, який свідчить про зміну прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 » для врахування даних трудової книжки НОМЕР_1 від 24.04.1984, а також період навчання з 01.09.1980 по 27.02.1984 згідно диплому НОМЕР_2 .

Стосовно посилання позивача на наявне судове рішення Конотьопського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2011 по справі №2о-338/2011, суд зазначає, що в даному випадку таке рішення стосується встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Разом із тим, до відповідача судового рішення, прийнятого відповідно до п.п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а саме про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті до відповідача надано не було. Відсутнє таке рішення і в матеріалах справи.

Стосовно неврахування відповідачем до стажу періоду проходження позивачем курсів згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 08.10.1991, а саме з 07.08.2002 до 06.11.2002, суд зазначає наступне.

Записами у трудовій книжки НОМЕР_5 від 08.10.1991 (п.п. 12-13) підтверджується, що позивач проходила курси в Конотопській автошколі ТСО України «Оператор ком`ютерного набору» в період з 07.08.2002 до 06.11.2002 (а.с.59зворот.стор).

Разом із тим, записи трудової книжки свідчать про те, що в зазначений період позивач перебувала на обліку у Конотопському центрі зайнятості населення , а саме з 09.08.2002 до 11.12.2002 , про що міститься інформація у п.п. 10-11 трудовій книжки НОМЕР_5 від 08.10.1991 (а.с.59). Так, позивачу з 09.08.2002 розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю, а 11.12.2002 припинено виплату допомоги по безробіттю.

Таким чином в період з 07.08.2002 до 06.11.2002 перебувала на обліку в центрі зайнятості населення.

Відповідно до розрахунку стажу позивача (а.с.7), період перебування на обліку в центрі зайнятості з 09.08.2002 до 11.12.2002 відповідачем зараховано не було.

Посилання на те, що відсутні дані стосовно отриманої кваліфікації за пройдені курси під час перебування на обліку в центрі зайнятості, судом не може бути визнано правомірним, оскільки, відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, крім іншого, зараховується також період одержання допомоги по безробіттю.

Таким чином відповідачем безпідставно не враховано період перебування на обліку в центрі зайнятості та одержання допомоги по безробіттю згідно записів трудової книжки.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне обрати належний захист порушеного права позивача, вийти за межі позовних вимог та, із врахуванням ст. 9 КАС України, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №66, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу період перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002, та повторно розглянути заяву позивача від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до стажу періоду перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002 та прийняти рішення по суті заяви від 07.04.2025.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, яким прийнято спірне рішення та відмовлено у призначенні пенсії, суму судового збору, сплачену при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 15.04.2025 №66.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, 6,м. Луцьк,Луцький район, Волинська область, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_6 ) до стажу роботи періоди перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, 6,м. Луцьк,Луцький район, Волинська область, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_6 ) від 07.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до стажу період перебування на обліку в Конотопському міськцентру зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 09.08.2002 до 11.12.2002 та прийняти рішення по суті заяви від 14.05.2024.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Київський майдан, 6,м. Луцьк,Луцький район, Волинська область, ) суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета