Справа № 320/46732/23
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Собківа Я.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

за участю секретаря: Масловської К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл", Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.09.2023 №0057289/0706 та від 29.11.2023 №0075212/0706.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві:

- від 11.09.2023 № 0057289/0706 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 742292 грн, з яких 593834 грн за основним зобов`язанням та 148458 за штрафними санкціями;

- від 29.11.2023 № 0075212/0706 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 534450 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В свою чергу Головне управління ДПС у м. Києві просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги на більш тривалий, розумний термін, у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв?язку зі змінами у п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Кодексу, внесеними Законом України від 30.06.2023 № 3219-IХ "Про внесення змін до Податкового кодексу та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" та незгодою ТОВ "КОМПАНІЯ "КЕРАМХОЛЛ" з висновками акта перевірки від 14.02.2022 №9041/X5/26-15-07-06-01/37045255 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2018 по 30.09.2021, валютного - за період з 01.07.2018 по 30.09.2021, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2018 по 30.09.2021 та іншого законодавства за відповідний період та поданням заперечення разом додатковими документами, та на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 10.08.2023 № 391-1 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача.

За наслідками перевірки було складено акт від 05.09.2023 № 57399/Ж5/26-15-07-06-01-19/37245255.

11.09.2023 відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення № 0057288/0706, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 7033108 грн, з яких 5822176 грн за основним зобов`язанням та 1210932 грн за штрафними санкціями та № 0057289/0706, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 2344600 грн, з яких 1875680 грн за основним зобов`язанням та 468920 грн за штрафними санкціями.

Позивачем було оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення до ДПС України. За наслідками розгляду скарги ДПС України було прийнято рішення № 35009/6/99-00-06-01-02-06 від 24.11.2023, яким скасовано ППР ГУ ДПС у м. Києві від 11.09.2023 № 0057288/0706 у частині реалізації скаржником ТМЦ на адресу контрагентів - покупців ТОВ "АГРО СТРОЙ", ТОВ "БК БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК", ТОВ "Будівельна група "Буддекорсервіс", ТОВ "ВІНД ПРАЙМ", ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ПРОФІ-БУД", ТОВ "ЩИВЕЦЬ" та у відповідній частині штрафної санкції, а в іншій частині зазначене ППР та ППР від 11.09.2/0706 - залишено без змін, а скаргу - частково задоволено.

У зв`язку з чим ГУ ДПС в м. Києві 29.11.2023 винесено податкове повідомлення-рішення № 0075212/0706, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 1951741 грн, з яких 1757083 грн за основним зобов`язанням та 194658 грн за штрафними санкціями.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 ПК України.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як визначено пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Отже, право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) та в подальшому на віднесення цих сум до бюджетного відшкодування виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Позовна заява ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» обґрунтована тим, що Відповідач протиправно направив Позивачеві ППР за результатами проведеної перевірки згідно акту від 05.09.2023 № 57399/Ж5/26-15-07-06-01-19/37245255 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» (далі - Акт перевірки), оскільки Відповідачем не підтверджено нереальність господарських операцій Позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО СТРОЙ» (далі - ТОВ «АГРО СТРОЙ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «АСТБУД» (далі - ТОВ «АСТБУД»), Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» (далі - ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП»). Позивачем надані всі первинні документи передбачені чинним законодавством України, які повинні складатись у таких взаємовідносинах та надані документи, які підтверджують подальший продаж товарів придбаних у ТОВ «АГРО СТРОЙ» та ТОВ «АСТБУД». ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» на підтвердження виконання робіт ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» з ремонту магазину - салону, який знаходиться за адресою: проспект Степана Бандери, буд. 17 м. Київ, надано акт обстеження від 04.12.2023, складений адвокатом Григоренко О.С.

Крім того, Позивач акцентував увагу, що Відповідач передчасно направив ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» ППР, не дочекавшись завершення п`ятиденного строку на подання заперечень на Акт перевірки. Також Позивач зазначав, що сплачені ним податкові зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № та № у відповідності до вимог податкового законодавства відніс до складу витрат, а тому Відповідач протиправно збільшив грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств у сумі 86 214,00 грн згідно ППР.

Щодо контрагента ТОВ "АСТБУД" податковим органом вказується на дефектність наданих до перевірки первинних документів щодо господарських операцій з цим контрагентом.

Так, до перевірки не було надано договір, укладений з ТОВ "АСТБУД", надані до перевірки товарно-транспортні накладні, складені з порушенням п.8.25, п.8.26 ст. 8, п.11.1, п.11.4, п.11.5, п.11.8 ст.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні від 14.10.2017 № 363 та п. 2 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996, а саме: в усіх товарно-транспортних накладних не заповнено відомості щодо вантажно-розвантажувальних операцій (маса брутто, час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження, підпис відповідальної особи); відсутні такі відомості про вантаж, як ціна товару за одиницю, кількість місць, вид пакування вантажів; біля підписів відповідальних осіб вантажовідправника та вантажоодержувача не зазначені посади та прізвища. В наданих до перевірки видаткових накладних дати складання накладних не співпадають з датами, зазначеними в товарно-транспортних накладних (в деяких випадках ТТН виписана майже на 3 місяці пізніше, ніж видаткова накладна).

Позивач зазначає, що взаємовідносини з ТОВ "АСТБУД" щодо постачання останнім ТОВ "КОМПАНІЯ "КЕРАМХОЛЛ" керамічної плитки та арматури були оформленні у спрощений спосіб на підставі ч. 2 ст. 184 Господарського кодексу України, згідно виставлених рахунків - фактур та складених і підписаних видаткових накладних.

Кількість, асортимент та дата поставки товару узгоджувалась між уповноваженими особами учасників взаємовідносин в телефонному режимі.

На підтвердження замовлення позивачем товару у ТОВ "АСТБУД", останнім були виставлені ТОВ "КОМПАНІЯ "КЕРАМХОЛЛ" рахунки-фактури.

Позивач вказує, що ТОВ "АСТБУД" було поставлено позивачеві товар згідно наступних видаткових накладних: 1) № PH-0500092 від 28.05.2020 на загальну суму 397150,74 грн; 2) № PH-0500111 від 28.05.2020 на загальну суму 378 238,80 грн; 3) № PH-0500091 від 29.05.2020 на загальну суму 612 738,59 грн; 4) № PH-0500089 від 29.05.2020 на загальну суму 378 238,80 грн; 5) № PH-0500109 від 31.05.2020 на загальну суму 416062,68 грн; 6) № PH-0500110 від 31.05.2020 на загальну суму 416 062,68 грн; 7) № PH-0500142 від 31.05.2020 на загальну суму 416 062,68 грн; 8) № PH-0500143 від 31.05.2020 на загальну суму 321 502,98 грн; 9) № PH-0500144 від 31.05.2020 на загальну суму 226943,28 грн.

На підтвердження доставки товару позивачем надано товарно-транспортні накладні: 1) № 500092 від 27.06.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500092 від 28.05.2020; № 500111 від 28.06.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500111 від 28.05.2020; 3) № 500091 від 15.06.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500091 від 29.05.2020; 4) № 500089 від 13.07.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500089 від 29.05.2020; 5) № 5000109 від 17.08.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500109 від 31.05.2020; 6) № 500110 від 29.06.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500110 від 31.05.2020; 7) № 500142 від 01.07.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500142 від 31.05.2020; 8) № 500143 від 30.06.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500143 від 31.05.2020; 9) №500144 від 20.08.2020 щодо транспортування товару згідно видаткової накладної № PH-0500144 від 31.05.2020.

На підставі вищевказаних видаткових накладних, ТОВ "АСТБУД" були складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: № 92 від 28.05.2020 на загальну суму 397150,74 грн; № 111 від 28.05.2020 на загальну суму 378 238,80 грн; № 89 від 29.05.2020 на загальну суму 378 238,80 грн; № 91 від 29.05.2020 на загальну суму 612 738,59 грн; 5) № 109 від 31.05.2020 на загальну суму 416 062,68 грн; 6) № 110 від 31.05.2020 на загальну суму 416 062,68 грн; 7) № 143 від 31.05.2020 на загальну суму 321 502,98 грн; 8) № 144 від 31.05.2020 на загальну суму 226 943,28 грн; 9) № 142 від 31.05.2020 на загальну суму 416 062,68 грн.

Крім того позивачем було надано суду копії прибуткових ордерів, дати складання яких відповідають датам товарно-транспортних накладних.

З огляду на надання позивачем документів, які підтверджують придбання, перевезення та оприбуткування товаро-матеріальних цінностей від ТОВ "АСТБУД", колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу щодо нереальності здійснення зафіксованих в бухгалтерському обліку позивача операцій з отримання товарів від ТОВ "АСТБУД".

При цьому посилання відповідача на те, що до перевірки не надано договір поставки та договорів зберігання та актів прийому-передачі товарів та не проведення розрахунків з постачальником, станом на час проведення перевірки, як на підставу для визнання господарської операції нереальною, є необгрунтованими.

Як зазначав позивач, взаємовідносини з ТОВ "АСТБУД" були оформлені у спрощений спосіб на підставі ч. 2 ст. 184 Господарського кодексу України, згідно складених та підписаних рахунків-фактур та видаткових накладних. При цьому доказів того, що законом встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів, відповідачем не надано.

Крім того матеріалами перевірки підтверджується, що станом на 30.09.2021 у ТОВ "КОМПАНІЯ "КЕРАМХОЛ" по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" по взаємовідносинах з ТОВ "АСТБУД" обліковується кредиторська заборгованість у розмірі 3563001,23 грн. А тому не проведення розрахунків з постачальником, станом на час проведення перевірки, як на підставу для визнання господарської операції нереальною, на думку колегії суддів, не може свідчити про нереальність господарських операцій.

Водночас, податковим органом не заперечується, що плитку та арматуру було отримано позивачем. При цьому, відповідачем не підтверджено, що вказані товаро-матеріальні цінності було одержано позивачем безоплатно, жодного доказу на підтвердження таких обставин надано не було. Такі висновки податкового органу, з огляду на надані позивачем документи, що підтверджують реальність господарських операцій, є припущенням та не можуть бути враховані судом.

Більше того, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій надано докази подальшої реалізації придбаного у ТОВ "АСТБУД" товару, з яких, зокрема, але не виключно, прослідковується подальша реалізація такого товару, як арматура 12 міра А500С.

Щодо висновку податкового органу про нереальність господарських операцій ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» з ТОВ «АГРО СТРОЙ», колегія суддів зазначає наступне.

Взаємовідносини між ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» та ТОВ «АГРО СТРОЙ» здійснювались на підставі договору поставки № 45 від 04.03.2018 (далі - Договір поставки № 45).

Згідно із п. 1.1. Договору поставки № 45 Постачальник (ТОВ «АГРО СТРОЙ») зобов`язується поставляти і передавати на умовах даного договору керамічну плитку та супутні оздоблювальні матеріали у власність покупця (ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ»), а покупець зобов`язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах цього договору.

Пунктом 2.1. Договору поставки № 45 передбачено, що найменування, асортимент та кількість Товару у кожній конкретній партії погоджується Сторонами у замовлені на Товар та зазначається в рахунку та видатковій накладній.

Відповідно до п. 4.2. Договору поставки № 45 поставка Товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих Постачальником замовлень Покупця.

Згідно із абз. 5 та 6 п. 4.3. Договору поставки № 45 замовлення на поставку Товару здійснюється телефонним та/або електронними засобами зв`язку. Про затвердження замовлення Покупця Постачальник сповіщає останнього протягом 1 (одного) робочого дня у той же спосіб, в який замовлення було отримано.

Пунктом 3.3. Договору № 45 передбачено, що загальна ціна даного договору визначається на підставі всіх підписаних до цього договору сторонами видаткових накладних та актів приймання-передачі наданих послуг.

Як зазначає позивач, відповідні замовлення та погодження на поставку товару за Договором поставки № 45, а також ціна, асортимент та кількість товару, здійснювались менеджерами ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» та ТОВ «АГРО СТРОЙ» в телефонному режимі, в порядку передбаченому п. 4.3. Договору поставки № 45.

На підтвердження постачання ТОВ «АГРО СТРОЙ» товару ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» сторонами складались видаткові накладні, які Позивачем долучені до матеріалів справи.

Такі видаткові накладні є належним і єдиним документом, які підтверджують постачання товару за договором поставки, згідно усталеної підприємницької практики. Відсутність лише рахунків-фактур, за наявності укладеного Договору поставки № 45, видаткових накладних та прибуткових ордерів, які підтверджують прийняття Позивачем товару на своєму складі за адресою: вул. Полярна, буд. 12, м. Київ, не можуть свідчити про нереальність господарських операцій між ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» та ТОВ «АГРО СТРОЙ».

Щодо висновку суду першої інстанції про не надання товарно-транспортних накладних, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Пунктом 4.1. Договору поставки № 45 передбачено, що сторони застосовують до даного Договору умови поставки DDP (склад покупця, вул. Полярна 12, м. Київ) Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів в редакції «ІНКОТЕРМС» 2010 р.

Тобто згідно умов Договору поставки № 45, ТОВ «АГРО СТРОЙ» зобов`язалось поставити Позивачу товари на склад останнього за адресою: вул. Полярна, буд. 12, м. Київ.

Крім того, товари за Договором поставки № 45 ТОВ «АГРО СТРОЙ» були фактично поставлені Позивачу, розвантаження товарів здійснювалось ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» власними силами. Проте, жодні документи щодо транспортування вищевказаних товарів ТОВ «АГРО СТРОЙ» або водіями автомобілів, які привозили товар - Позивачу не надавались.

Разом з цим, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 19.04.2023 у справі № 640/1146/19, від 14.12.2022 у справі № 540/927/20, зробив наступний правовий висновок: «Наявність недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних чи відсутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість, факт передання товару позивачу та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.»

Як зазначалося вище, між Позивачем та ТОВ «АГРО СТРОЙ» були складені видаткові накладні, крім того, для додаткового підтвердження фактичного отримання товару від ТОВ «АГРО СТРОЙ», ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» були надані прибуткові ордери, які підтверджують прийняття Позивачем товару на своєму складі за адресою: вул. Полярна, буд. 12, м. Київ.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про нереальність господарських операцій між Позивачем та ТОВ «АГРО СТРОЙ» про що, на думку Київського окружного адміністративного суду свідчить відсутність складених товарно-транспортних накладних щодо перевезення поставлених товарів Позивачу, зроблені при неповному з`ясуванні обставин справи та суперечать правовим висновкам Верховного Суду.

Щодо не зазначення у видаткових накладних посадової особи ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ», яка їх підписала, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підписання всіх видаткових накладних від імені Позивача у взаємовідносинах з ТОВ «АГРО СТРОЙ» здійснював директор ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), що вбачається з Договору поставки № 45 в розділі 11. Місцезнаходження, підписи та реквізити сторін, де в місці проставлення підпису зі сторони ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» із зазначенням посади та прізвища й ініціалів (директор ОСОБА_1 ) стоїть підпис, який ідентичний підпису на всіх видаткових накладних.

Підписання видаткових накладних з ТОВ «АГРО СТРОЙ» підтвердив також ОСОБА_1 , який був допитаний у якості свідка в суді першої інстанції.

Колегія судів звертає увагу, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від29.01.2020 у справі № 916/922/19.

Крім того, на всіх видаткових накладних складених між Позивачем та ТОВ «АГРО СТРОЙ» проставлені печатки та підписи зі сторони ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ».

Враховуючи вищевказане, видаткові накладні складені між Позивачем та ТОВ «АГРО СТРОЙ» є достатніми доказами, які підтверджують факт постачання товару за Договором поставки № 45. З урахуванням чого, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у видаткових накладних посади та прізвища й ініціалів підписанта зі сторони ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ».

Також 07.10.2024 в судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду був допитаний у якості свідка директор ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» ОСОБА_1 який зазначив, що товар приймається на складі завідуючим складом ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» ОСОБА_2 . Підписання видаткових накладних здійснюється директором ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» ОСОБА_1 .

Для підтвердження реальності господарських операцій ТОВ «АГРО СТРОЙ» з Позивачем, використання останнім придбаних товарів у власній господарській діяльності, руху активів, зміну власного капіталу ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» було надано первинні документи (договори, рахунки - фактури, видаткові накладні, виписки з банківських рахунків (наявні в матеріалах справи), які в тому числі, підтверджують продаж Позивачем товару придбаного у ТОВ «АГРО СТРОЙ», своїм контрагентам.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів висновує про те, що висновки суду першої інстанції про нереальність господарських операцій Позивача з ТОВ «АГРО СТРОЙ», зроблені при неповному з`ясуванні обставин справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо нереальності господарських операцій ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» з ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП», колегія суддів зазначає наступне.

Взаємовідносини між ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» та ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» здійснювались на підставі договору № 12 від 26.01.2021 (далі - Договір № 12).

Згідно із п. 1.1. Договору № 12 Підрядник (ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП») приймає на себе зобов`язання власними та залученими силами і засобами виконати роботи по поточному ремонту нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 17, на умовах визначених даним договором, а Замовник (ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ») зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно актів виконаних робіт.

Щодо висновку суду першої інстанції про надання ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» до позовної заяви документів, які не були надані під час проведення податкової перевірки за результатами якої було складено Акт перевірки та направлено оскаржувані ППР.

Колегія суддів зазначає, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22.10.2024 у справі № 360/2196/20, від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а, від 26.01.2023 у справі № 380/7319/21.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем під час проведення податкової перевірки на запит Відповідача було надано наступні документи: - Договір № 12; - акт № 12/1 приймання - передачі виконаних робіт від 25.02.2021, згідно якого було виконано ремонт підлоги нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 17, загальною вартістю 1 720 000,00 грн; - акт № 12/2 приймання-передачі виконаних робіт від 25.02.2021, згідно якого було виконано ремонт покрівлі нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 17, загальною вартістю 660 000,00 грн; - акт № 12/3 приймання-передачі виконаних робіт від 25.02.2021, згідно якого було виконано ремонт внутрішніх стін нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 17, загальною вартістю 580 000,00 грн.

Вищевказана обставина підтверджується листом ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» від 23.08.2023.

Під час проведення перевірки Позивачем не були надані: 1) Наказ № 1 ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» від 04.01.2021 «Про створення комісії для визначення потреби у проведенні поточного ремонту нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 17»; 2) дефектний акт від 06.01.2021 щодо визначення потреби у проведенні поточного ремонту нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 17; 3) лист ТОВ «Авто Дім-Інвест» від 18.01.2021.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначені документи не є первинними документами, в розумінні п. 44.1 ст. 44 ПК України, ст. ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підставі яких Позивач веде облік доходів, витрат та інших показників, такими документами є виключно: Договір № 12 та акти приймання - передачі виконаних робіт від 25.02.2021 № 12/1, № 12/2, № 12/3.

Однак не надання Позивачем під час проведення податкової перевірки Наказу № 1 ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» від 04.01.2021, дефектного акту від 06.01.2021 та листа ТОВ «Авто Дім-Інвест» від 18.01.2021, на підставі яких Позивач не веде облік доходів, витрат та інших показників, не позбавляє права Позивача долучити такі документи до матеріалів судової справи під час оскарження ППР та суд зобов`язаний їх врахувати при ухваленні судового рішення по суті спору.

Що узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 22.10.2024 у справі № 360/2196/20, постанові від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а, постанові від 26.01.2023 у справі № 380/7319/21 та постанові 12.12.2024 у справі № 600/1454/24-а.

Щодо висновку суду першої інстанції про не надання Позивачем під час судового розгляду на підтвердження виконання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» ремонтних робіт: проектно - кошторисної документації, будь-яких документів, які містять обсяги та одиницю виміру виконаних робіт, а також обґрунтування вартості ремонту на підставі використаних трудових та матеріально-технічних ресурсів, перелік матеріалів, що були надані підрядником та використані при проведенні ремонту із зазначенням їх кількості та вартості, надані документи не містять інформацію щодо площі відремонтованих стін, покрівлі та підлоги, суд апеляційної інстанції зазначає.

Пунктом 2.3. Договору № 12 передбачено, що вартість робіт, що виконується підрядником, визначається у протоколі узгодження договірної ціни (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною даного договору.

В додатку № 1 до Договору № 12 «Протокол узгодження договірної ціни» передбачено види робіт, які будуть проводитись підрядником (ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП»), їх складові, який матеріал буде використовуватись та вартість таких робіт.

Частиною 1 ст. 877 Цивільного кодексу України передбачено, що в проектній документації визначається обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст робіт та їх вартість за Договором № 12 передбачені в додатку № 1 «Протокол узгодження договірної ціни», крім того, площі робіт, які підлягають виконанню, передбачені у дефектному акті від 06.01.2021. Відтак у додатку № 1 до Договору № 12 «Протокол узгодження договірної ціни» міститься інформація, яку повинна містити проектно - кошторисна документація. Разом з цим, обов`язкове складання проектно-кошторисної документації для робіт, які виконувались за Договором № 12, чинним законодавством України та Договором № 12, не передбачено.

Обґрунтування вартості ремонту та підстави використаних трудових та матеріально-технічних ресурсів погоджено сторонами Договору № 12 в додатку № 1 «Протокол узгодження договірної ціни». Складення в обов`язковому порядку якихось додаткових документів для обґрунтування вартості ремонту та підстави використаних трудових та матеріально-технічних ресурсів, чинним законодавством України не передбачено.

Крім того, умовами Договору № 12 та чинним законодавством України не передбачено передання підрядником замовнику первинних документів щодо будівельних матеріалів, які були використані під час проведення будівельних робіт.

Також позивач зазначає, що вищевказані документи ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» йому не передавались, а тому останнє не змогло надати їх Відповідачу під час проведення перевірки та до суду під час розгляду справи в суді. Такі документи можуть бути надані ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» за відповідним запитом ГУ ДПС у м. Києві.

З огляду на викладене, колегія суддів висновує, що не надання Позивачем документів, яких згідно умов Договору № 12 та чинного законодавства України ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» не зобов`язано мати у своєму розпорядженні, не свідчить про нереальність господарських операцій Позивача з ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП».

Як зазначалося вище, площі виконаних робіт за Договором № 12 відображені у дефектному акті від 06.01.2021.

В обов`язковому порядку площі виконаних робіт відображаються у затверджених типових актах приймання виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-2в), обов`язкове складання, яких вимагається при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

В свою чергу, зазначення площ у первинних документах, які підтверджують виконання ремонтних робіт між юридичними особами приватного права, чинне законодавство України не вимагає.

Зокрема, Міністерство регіональної розвитку та будівництва України у своєму листі № 12/19-2-9-21-2368 від 09.03.2010 зазначило, що використання актів приймання виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типова форма № КБ-3) підлягає обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності. По об`єктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду.

Аналогічні положення передбачені в п. 1.2. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Оскільки умовами Договору № 12 не передбачено складення актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в або актів іншої форми, в яких обов`язково повинні бути зазначені площі виконаних будівельних робіт, роботи за Договором № 12 проводились не за рахунок бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності, тому висновки суду першої інстанції про наявність дефектів у актах приймання-передачі виконаних робіт за Договором № 12, пов`язаних із не зазначенням площ виконаних робі, є протиправними та такими, що зроблені при неповному з`ясуванні обставин справи.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що Позивачем були надані документи, які підтверджують обсяг, зміст робіт, їх вартість, погодження сторонами Договору № 12 вартості ремонту на підставі використаних трудових та матеріально-технічних ресурсів, а тому Київський окружний адміністративний суд необґрунтовано та безпідставно прийшов до висновку про нереальність господарський операцій Позивача з ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП».

Щодо висновку суду першої інстанції про відсутність економічної доцільності використання керамічної плитки ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» для виконання ремонтних робіт, враховуючи що Позивач також здійснює продаж керамічної плитки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 3.2. Договору № 12 підрядник надає всі матеріали (в тому числі керамічну плитку, бетон, затирки, фарбу та інше) необхідні для проведення ремонту та обладнання.

Частиною 1 ст. 839 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевказане, виконання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» робіт зі своїх матеріалів, передбачено умовами Договору №12 та положеннями чинного законодавства України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Позивач здійснює в основному продаж плитки та сантехнічного обладнання. Будівельні матеріали для ремонту покрівлі та внутрішніх стін у Позивача відсутні.

Також як зазначає Позивач в апеляційній скарзі, між ним та ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» була домовленість, що останнє виконує роботи за Договором № 12 за принципом «під ключ» - своїми силами та за рахунок своїх матеріалів. Позивач здійснює продаж дороговартісної плитки для житлових будинків та квартир, а доцільність у встановленні дороговартісної плитки під час виконання робіт за Договором № 12 була відсутня. Завдання стояло освіжити внутрішній вигляд та усунення протікання даху магазину - салону за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 17, оскільки деяка плитка в магазині відшаровувалась і була потріскана, дах протікав, стіни втратили колір та мали затертості.

Серед іншого, вищевказаний магазин - салон перебував не у власності, а в оренді Позивача згідно договору оренди № 189 від 01.02.2019, укладеного між останнім та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Дім-Інвест», тому нераціональним було здійснення дороговартісних капіталовкладень у нерухомість, яка Позивачу не належала.

Враховуючи вищевказані положення умов Договору № 12, чинного законодавства України та фактичних обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність економічної доцільності використання керамічної плитки ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» при виконанні робіт за Договором № 12 є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» з моменту своєї державної реєстрації не здійснювало придбання керамічної плитки, також відсутнє придбання під замовлення Позивача покрівельних матеріалів та фарби, колегія суддів зазначає.

Даний висновок був сформований на підставі податкової інформації наявної в Акті перевірки. Проте, будь-яких доказів не придбання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» керамічної плитки, покрівельних матеріалів та фарби Відповідач до матеріалів справи не надав. Також матеріали справи № 320/46732/23 не містять витягів з Єдиного реєстру податкових накладних за період діяльності ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП», з яких би вбачалось, що дійсно, ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» не купувало керамічну плитку, покрівельні матеріали та фарби.

З аналізу положень статей 180, 185 ПК України вбачається, що платником податку на додану вартість (далі - ПДВ) є особа, яка здійснює постачання товарів та послуг.

Відповідно до п. 201. 1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із абз. першим п. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Оскільки платником ПДВ є особа, яка поставляє товар або послуги, тому обов`язок із сплати ПДВ та реєстрації податкової накладної, виникає саме у постачальника товару або послуг. Якщо постачальником товару або послуг є не платник ПДВ, відповідно у такої особи немає обов`язку сплачувати ПДВ та реєструвати податкові накладні. Крім того, така господарська операція не фіксується в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищевказане, відсутність інформації в Єдиному реєстрі податкових накладних про придбання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» деяких будівельних матеріалів, не може достовірно підтверджувати їх не придбання. А тому висновки суду першої інстанції про не придбання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» матеріалів, які використовувались при виконанні робіт за Договором № 12, зроблені при неправильному застосуванні норм матеріального права та неповному з`ясуванні обставин справи.

Щодо висновку суду першої інстанції, що акт обстеження від 04.12.2023, складений адвокатом Григоренко О.С. не може підтверджувати факт виконання робіт ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП», оскільки адвокат не був учасником таких правовідносин та виконавцем робіт, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як вбачається в акті обстеження від 04.12.2023, складеного адвокатом Григоренко О.С. зафіксовано проведення ремонтних робіт підлоги, стелі, стін у нежитловому приміщенні (магазині - салоні) за адресою: просп. Степана Бандери, буд. 17, м. Київ, які проводились згідно Договору № 12.

Вищевказаний акт обстеження від 04.12.2023 був складений у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Даним актом обстеження зафіксовано виконання робіт, які були передбачені Договором № 12, а саме: підлоги, стелі, стін.

Проте, Відповідачем не наведено жодних обґрунтувань, яким чином або ким, якщо не ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП», були виконані роботи у магазині - салоні, за адресою: просп. Степана Бандери, буд. 17, м. Київ. Також не надано доказів, що укладались інші договори, крім Договору № 12, або інші первинні документи з даного приводу.

Враховуючи вищевказане, висновки про те, що акт обстеження від 04.12.2023, складений адвокатом Григоренко О.С. не може підтверджувати виконання ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» робіт за Договором № 12, є необґрунтованими та безпідставними. А тому висновки про нереальність господарських операцій Позивача з ТОВ «МЕГА ПРОФІТ ГРУП» не грунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи.

Щодо посилань податкового органу на ту обставину, що в наданих до перевірки видаткових накладних дати складання накладних не співпадають з датами, зазначеними в товарно-транспортних накладних (в деяких випадках ТТН виписана майже на 3 місяці пізніше, ніж видаткова накладна), колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (частина перша статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 Nє996-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов?язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі (частина друга статті 9 Закону Nє996-XIV).

Відповідно до статті 4 зазначеного Закону принципом бухобліку є превалювання сутності над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Видаткова накладна є первинним документом, який виписується постачальником на підтвердження факту передачі товарів/послуг.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" від 24.05.1995 № 88, первинний документ - це документ, створений у письмовій або електронній формі, що містить відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку № 88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Видаткова накладна - це первинний документ, який виписує постачальник, аби підтвердити факт передачі товарно-матеріальних цінностей покупцеві. Видаткова накладна складається на дату відпуску ТМЦ із складу постачальника, тобто на дату відвантаження товару. Видаткову накладну складають безпосередньо в момент відвантаження (відпуску товарів зі складу продавця) товарно-матеріальних цінностей. Видаткова накладна підписується уповноваженою особою покупця, яка зазначена в довіреності, що передається постачальнику в момент поставки товару. Підписана від імені покупця видаткова накладна є підтвердженням факту поставки товару покупцю, а також засвідчує отримання товару покупцем у цілісності, без недоліків. Первинний документ не може складатися раніше за фактичне здійснення господарської операції або принаймні початку її здійснення. Товарно-транспортна накладна є тим документом, який складається в момент фактичної передачі товару до перевезення (початку здійснення операції перевезення).

Отже, з огляду на вимоги п. 198.2 ст. 198 ПК України, зважаючи, що згідно наданих товарно-транспортних накладних, фактично поставка товару відбулась в період з 27.06.2020 по 20.08.2020, що не заперечується позивачем, складені 28.05.2020, 29.05.2020 та 31.05.2020 видаткові та податкові накладні не підтверджують виникнення податкового кредиту у травні 2020 року. А тому у позивача були відсутні підстави для включення податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними до податкового кредиту саме в цьому звітному періоді - у травні 2020 року.

Водночас, встановлені судом обставини свідчать про порушення позивачем податкового обліку та, відповідно, про невірну кваліфікацію податковим органом таких порушень.

При цьому, суд не може перебирати на себе функцію контролюючого органу та визначати які норми податкового законодавства порушено та які наслідки потягло таке порушення, оскільки адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу, адже завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Саме на податковий орган покладено повноваження щодо виявлення порушення вимог податкового законодавства та визначення у порядку, встановленому ПК України, сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, отже такі повноваження є дискреційними.

З огляду на викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про неправомірність податкового повідомлення-рішення від 29.11.2023 № 0075212/0706 в частині донарахування зобов`язання з податку на прибуток на суму 534450 грн та податкового повідомлення-рішення від 11.09.2/0706 в частині донарахування зобов`язання з податку на додану вартість на суму 742292 грн.

Щодо тверджень Відповідача про те, що Позивач не мав право відносити до витрат сплачені грошові зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № та № , колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у даній справі прийшов до висновку, що Позивач не мав права відносити до витрат сплачені суми основного грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № на суму 360 371,00 грн та податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № на суму 22 441,00 грн, в періоді їх фактичної оплати, а такі оплати грошових зобов`язань підлягали корегуванню шляхом внесення змін до фінансової звітності за період, а якому було донараховано грошові зобов`язання згідно вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

З акту від 17.10.2018 № 633/26-15-14-01-02/37245255 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» (код 37245255), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.06.2018», складеного Головним управлінням ДФС у м. Києві, на підставі якого Позивачеві були направлені вищевказані податкові повідомлення-рішення, вбачається, що ГУ ДФС у м. Києві було донараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств згідно податкового повідомлення - рішення від 29.11.2018 № за 2016 рік, а грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення - рішення від 29.11.2018 № за 2015 рік.

Відтак на думку Відповідача, що було підтримано судом першої інстанції, сплачені Позивачем грошові зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № та № підлягали не віднесенню до складу витрат в період їх фактичної оплати, а корегуванню шляхом внесення змін до фінансової звітності за період, в якому було донараховано грошові зобов`язання, а саме: - згідно податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № на суму 360 371,00 грн - корегуванню підлягала фінансова звітність за 2016 рік; - згідно податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № на суму 22 441,00 грн - корегуванню підлягала фінансова звітність за 2015 рік.

Докази сплати грошових зобов`язань Позивачем згідно податкових повідомлень - рішень ГУ ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № та № наявні в матеріалах даної справи (том 7 а.с. 31 - 32, том 9 а.с. 41) і факт сплати не заперечується Відповідачем.

Абзацом 9 п. 18 П(С)БО 16 «Витрати», в редакції чинній станом на 2018-2019 роки - період відображення витрат у розмірі 383 172,00 грн в бухгалтерському обліку, на думку Відповідача з порушенням законодавства України, передбачено, що до складу адміністративних витрат належать податки, збори та інші передбачені законодавством обов`язкові платежі (крім податків, зборів та обов`язкових платежів, що включаються до виробничої собівартості продукції, робіт, послуг).

Підпунктом 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно із пп. 14.1.156. п. 14. 1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Враховуючи вищевказані положення чинного податкового законодавства України на період відображення спірних, на думку Відповідача витрат у розмірі 383 172,00 грн, вищезазначене грошове зобов`язання збільшене на підставі податкових повідомлень-рішень - є податком або збором, який включається до складу витрат платника податків.

Проте, висновок суду першої інстанції щодо необхідності корегування фінансової звітності за період в якому донараховано грошове зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень, є безпідставним, оскільки не передбачений чинним законодавством України.

Корегування фінансової звітності здійснюється самостійно платником податку, у разі виявлення відповідних помилок.

Внесення змін до фінансової звітності, у зв`язку з виявленням податковим органом порушень, за результатами проведеної перевірки та збільшення грошових зобов`язань, нормативними актами - не передбачено.

Відтак висновки Київського окружного адміністративного суду в рішенні від 13.03.2025 у справі № 320/46732/23 про те, що Позивач не мав права відносити до витрат сплачені грошові зобов`язання згідно податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 29.11.2018 № та № , зроблені у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо рішення Київського окружного адміністративного суду в частині того, що не є передчасним направлення Відповідачем Позивачеві ППР від 11.09.2023 №0057289/0706, оскільки направлення заперечень на Акт перевірки, складеного за результатами проведення перевірки на підставі пп. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України, не передбачено, суд апеляційної інстанції зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт перевірки, на підставі якого Позивачеві були направлені оскаржувані ППР, був складений за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ», яка була проведена на підставі пп. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України, у зв`язку з розглядом заперечень Позивача на акт від 14.02.2022 № 9041/Ж5/26-15-07-06-01/37245255 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» код за тел. (факс): 044-501-65-35 E mail: », складений ГУ ДПС у м. Києві.

Вищевказана обставина підтверджується Наказом № 3913-п ГУ ДПС у м. Києві від 10.08.2023 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» код за ».

Абзацом 10 пп. 86.7.4. п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, проведеної на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу у зв`язку з розглядом наданих у порядку, визначеному цим пунктом, заперечень до акта (довідки) перевірки, або розглядом скарги на прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Розгляд таких заперечень окремо не здійснюється. Такі заперечення долучаються до матеріалів перевірки або матеріалів щодо розгляду скарги, а наведені в них факти та дані враховуються контролюючим органом при формуванні у передбаченому цим підпунктом порядку висновку за результатами розгляду матеріалів перевірки або під час розгляду скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення у порядку, встановленому статтею 56 цього Кодексу.

Враховуючи положення абз. 10 пп. 86.7.4. п. 86.7 ст. 86 ПК України, ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» мало право подати заперечення на Акт перевірки, складений за результатами проведеної перевірки на підставі пп. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

В свою чергу, Відповідач не дочекавшись завершення строку у п`ять робочих днів, 11.09.2023 направив Позивачеві ППР від 11.09.2023 №0057289/0706, тобто на третій робочий день, після вручення останньому Акту перевірки.

Такими діями ГУ ДПС у м. Києві порушено право Позивача на належний захист та спростування виявлених порушень на етапі розгляду заперечень на акт перевірки, в порядку передбаченому ПК України, а також принцип рівності усіх платників перед законом та недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

Відповідно до пп. 86.7.5. п. 86.7 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Матеріали справи підтверджують, що 13.09.2023 Позивачем було подано заперечення на Акт перевірки.

В свою чергу висновок Відповідача на заперечення Позивача від 13.09.2023 був оформлений листом № 31135/1/26-15-07-06-01-09 від 15.09.2023, тобто після направлення 11.09.2023 Позивачеві ППР від 11.09.2023 №0057289/0706, у зв`язку з чим, Відповідач порушив положення пп. 86.7.5. п. 86.7 ст. 86 ПК України, згідно якого ППР надсилається після розгляду (врахування) заперечень та прийняття відповідного висновку за результатами розгляду заперечень.

Відтак Відповідачем передчасно направлено ППР від 11.09.2023 №0057289/0706, що є підставою для визнання його протиправним. В свою чергу Київський окружний адміністративний суд в оскаржуваному рішенні від 13.03.2025 неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення абз. 10 пп. 86.7.4. п. 86.7 ст. 86 ПК України, у зв`язку з чим прийшов до неправильного висновку про відсутність права ТОВ «КОМПАНІЯ «КЕРАМХОЛЛ» на подання заперечень на Акт перевірки, складеного за результатами проведення перевірки на підставі пп. 78.1.5. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції не дослідив в повній мірі надані докази та не надав обґрунтування наведеним Позивачем доводам, тому, відмовляючи частково Позивачу у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи та прийняв в цій частині рішення яке не відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві не знайшла свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нову постанову в цій частині, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Керамхолл" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.09.2023 № 0057289/0706 та від 29.11.2023 № 0075212/0706.

В іншій частині Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Сорочко Є.О.

Суддя Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено - 17 листопада 2025 року.