Справа № 420/11663/24
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11663/24

Перша інстанція: суддя Дубровна В.А.,

повний текст судового рішення

складено 16.06.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУПФ) та просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 11.01.2024 № 62;

- зобов`язати ГУПФ зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період проходження строкової військової служби з 07.05.1982 по 20.06.1984, період роботи з 17.07.1986 по 01.03.1999.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Бериславського ОУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви було додано наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, диплом (свідоцтво) про навчання, військовий квиток НОМЕР_1 від 27.04.1982, трудова книжка НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою-повідомленням від 08.01.2024 року за №29.

За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУПФ.

11.01.2024 року Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ за результатами розгляду документів ОСОБА_1 , доданих до заяви, прийнято рішення за №62, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дане рішення обґрунтовано наступним:

- необхідний вік становить 60 років, вік заявника 59 років 11 місяців 03 дні

- необхідний страховий стаж становить 31 рік, страховий стаж заявника становить 20 років 06 місяців 03 дні, страховий стаж для права на пенсію становить 21 рік 02 місяці 00 днів

- за результатами розгляду документів, доданих до заяви:

1) згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.08.1981 до загального страхового стажу не зараховано період роботи:

- з 17.07.1986 по 18.12.1995, оскільки назва підприємства в печатці при звільнення не відповідає назві згідно реорганізації підприємства;

- з 01.06.1997 по 01.03.1999, оскільки різниця між датою зарахування та датою створення наказу про зарахування складає більше 1 місяця.

Періоди з 01.01.1998 по 31.03.1998 та з 01.11.1998 по 28.02.1999 зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.

2) згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.04.1982 до загального страхового стажу не зараховано період проходження строкової військової служби з 07.05.1982 по 20.06.1984, оскільки відсутній відпис відповідальної особи при звільненні зі служби.

У разі відсутності починаючи з 1 січня 2019 року страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 01 січня 2028 від 15 до 25 років. Відтак, право на пенсію заявник набуде з 06.02.2029 р.

Вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, враховуючи правову позицію Верховного Суду, виходив з того, що сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Також суд зазначив, що оскільки до стажу роботи зараховується військова служба, запис щодо якої міститься у трудовій книжці, то у відповідача відсутні законні підстави щодо не зарахування до страхового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби з 07.05.1982 по 20.06.1984 р.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок ( перший частини ч.1 ст. 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV);

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом ( абзац перший частини 4 ст.24 Закону №1058-IV).

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності починаючи з 01.01.2018 страхового стажу, передбаченого ч.1 ст.26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років.

У разі відсутності починаючи з 01.01.2019 страхового стажу, передбаченого ч.2 ст.26 Закону №1058, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 від 15 до 25 років ( частини перша - третя статті 26 Закону №1058-ІV).

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша ст.44 Закону №1058-IV).

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV)

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (абзац другий пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV);

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону №1058-IV).

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку №637);

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків (пункт 3 Порядку№637).

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано "Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції чинній на момент звернення за призначенням пенсії) (далі Порядок №22-1).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.6 Порядку №22-1).

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (пункт 1.7 Порядку №22-1).

До заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637 (пункт 2.1 Порядку №22-1).

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3) (пункт 4.1. Порядку №22-1).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2. Порядку №22-1).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 Порядку №22-1).

З системного аналізу вищенаведених нормативно-правових актів вбачається, що заява про призначення пенсії та необхідні документи, у т.ч. документи про стаж, що визначені Порядком №637, подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Як вбачається зі спірного рішення, відповідачем не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи, які містяться в записах трудової книжки НОМЕР_2 , виданій 05.08.1981 р., а також період проходження строкової військової служби згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.04.1982 р. з огляду на певні недоліки записів у трудовій книжці та військовому квитку.

У спірний період внесення записів до трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затверджена наказом Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162, яка втратила чинність 29 липня 1993 року у зв`язку з прийняттям спільного наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Так, за змістом пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як зазначено пенсійним органом, записи трудової книжки НОМЕР_2 , які охоплюють період роботи з 17.07.1986 по 18.12.1995 в Херсонському ОПО Бытрадиотехника (мовою оригіналу) мають такий недолік, як назва підприємства в печатці при звільнення не відповідає назві згідно реорганізації підприємства.

Так, зі змісту трудової книжки позивача вбачається, що перед записом під номером 5 міститься запис мовою документа Херсонское ОПО Бытрадиотехника (штамп Херсонское обласное производственное объединение Бытрадиотехника);

- запис під номером 5 від 17.07.1986 р. про прийняття радіомеханіком 4 розряду Великоолександрівського РРТА, підстава - наказ №68-к від 18.07.1986 р.;

- запис під номером 6 від 01.02.1988 р. про введення нових тарифних умов оплати праці (ЕКПС випуск №1 рік видання 1986) встановлений 4 кваліфікаційний розряд, підстава - наказ №18-к від 25.02.1988 р.;

- запис під номером 7 від 15.10.1994 р. ХОПО Бытрадиотехника реорганізовано в акціонерне товариство Вікторія, підстава - протокол зборів від 15.10.1994 року ;

- запис під номером 8 від 18.12.1995 р. - звільнений згідно ст.36 п.8 КЗпП України … - підстава - наказ №72- к від 18.12.1995 року.

При цьому, запис про звільнення позивача засвідчений підписом інженера відділу кадрів та печаткою відділу кадрів ХОПО Бытрадиотехника, що не відповідає зміненій назві підприємства на АТ «Вікторія».

Разом з тим, суд 1-ї інстанції вірно зазначив, що вказаний недолік не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні позивачу періоду його роботи з 17.07.1986 по 18.12.1995 р. на вказаному підприємстві до трудового стажу з огляду на те, що перед записом під №7 від 15.10.1994 р. наявний штамп реорганізованого ХОПО Бытрадиотехника на АТ Вікторія , а тому, на думку суду, це надавало можливість відповідачу пересвідчитись у правильності назви підприємства, з якого позивача було звільнено.

Стосовно не врахування до загального стажу позивача період його трудової діяльності з 01.06.1997 по 01.03.1999 в В.Олександрійському дочірньому підприємстві Інгулець, який охоплюється записами трудової книжки НОМЕР_2 під номерами 9-10 з огляду на різницю між датою зарахування та датою створення наказу про зарахування більше 1 місяця, колегія суддів зазначає, що запис під №9 датою 01.06.1997 р. містить відомості про переведення в В. Олександрійське підприємство Інгулець радіомеханіком 4 розряду, підстава - наказ №53-к від 09.12.1997 р., а запис під №10 датою 01.03.1999 р. містить відомості про звільнення по статті 38 КЗпП України за власним бажанням, підстава - наказ №10-к від 22.03.1999 р.

Тобто, запис під №9, датований 01.06.1997, про переведення не відповідає наказу №53-к, датованому 09.12.1997, та складає проміжок часу більше 6 місяців.

Колегія суддів враховує приписи пункту 2.4 Інструкції №58, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку.

При цьому, записи в трудовій книжці позивача, у т.ч. записи перед та після спірного періоду, не дають суду підстав сумніватися в штучному збільшення чи зменшенні періодів роботи позивача в В. Олександрійське підприємство Інгулець, оскільки графа №2 в трудовій книжці позивача за спірні періоди не містить ніяких виправлень.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці, та позбавити особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу.

Колегія суддів також наголошує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі №120/1089/19, від 17 вересня 2024 року у справі №440/4164/23.

Більш того, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім того, за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів звернення ГУПФ до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача.

При цьому, хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування на позивача є неприйнятним, а відсутність бажання пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 січня 2025 року у справі №120/8471/23.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що відмовляючи у зарахуванні періодів роботи (з 17.07.1986 по 18.12.1995, з 01.06.1997 по 01.03.1999) до страхового стажу внаслідок їх не підтвердження коректними записами у трудовій книжці позивача й, як наслідок, у призначенні йому пенсій за віком, відповідач не діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що періоди з 01.01.1998 по 31.03.1998 та з 01.11.1998 по 28.02.1999, які включають також період трудової діяльності позивача в В. Олександрійському підприємстві Інгулець, були зараховані відповідачем на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, при цьому будь-яких сумнівів щодо достовірності вказаного періоду у відповідача не виникло.

Стосовно частини позовних вимог щодо не зарахування відповідачем періоду проходження строкової військової служби з 07.05.1982 по 20.06.1984 згідно військового квитка НОМЕР_1 від 27.04.1982 з причини відсутності підпису відповідальної особи при звільненні зі служби, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (ст.56 Закону №1788-ХІІ).

Зі змісту трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що під номером 3 міститься запис датований від 07.05.1982 року по 25.06.1984 р. щодо служби позивача в лавах Радянської армії, підстава військовий квиток № НОМЕР_1 .

Окрім того, згідно граф 8 та 12 військового квитка серії НОМЕР_1 від 27.04.1982 позивач 07.05.1982 був призваний на військову службу та на підставі наказу МО СССР від 29.03.1984 року звільнений (демобілізований) в запас і направлений в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, запис щодо призову на військову службу засвідчений підписом військового комісару, запис про звільнення (демобілізацію) з військової служби містить прізвище командира Військової частини НОМЕР_3 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та печатку військової частини, що в сукупності не дає підстав для сумніву у достовірності вказаних записів.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що оскільки до стажу роботи зараховується військова служба, запис щодо якої міститься у трудовій книжці, то у відповідача відсутні законні підстави щодо не зарахування до страхового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби з 07.05.1982 по 20.06.1984 р.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення, а Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький