Справа № 465/5563/25
Суддя: Коліщук З. М.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/5563/25
Провадження 2-а/465/202/25
РІШЕННЯ

іменем України

19.11.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Коліщук З.М.

при секретарі судового засідання Беднар А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

встановив :

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4976352, винесену 14.06.2025 року інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області щодо ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову посилається на те, що14.06.2025 року інспектором 1 взводу 4 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Межовим Василем Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4976352. Даною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510 гривень. Згідно оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції було начебто встановлено, що 14.06.2025 року о 14:56:02, водій, керуючи транспортним засобом здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку, де було дві і більше смуг в кожному напряму, чим порушив п. 11.4 ПДР. На дорозі з двостороннім рухом, що найменше 2 смуги в одному напрямку, заборонено виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Разом з тим, наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу зазначеного правопорушення повинна підтверджуватися належними і достатніми доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

Посилається на те, що у постанові відсутнє посилання на докази, що стали підставою для прийняття рішення про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до наведеного додаткові матеріали по постанові серія ЕНА № 4976352 від 14.06.2025 відсутні. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом (підтвердженням) вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У зв`язку з тим, що у постанові серії ЕНА № 4976352 від 14.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності не вказано технічного засобу, за допомогою якого було б зафіксовано факт правопорушення, така постанова не може вважатись законною.

Ухвалою суду від 30.06.2025 справу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у адміністративній справі.

22.08.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що поліцейський Управління приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУПАП та посадовою інструкцією поліцейського. Відповідно до відеозапису Сlip-1:00 хв. 20 с. на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу AUDI Q8 реєстраційний номер НОМЕР_1 із порушенням правил дорожнього руху, а саме здійснено виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги. Таким чином, інспектор оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), взяв до уваги відеозапис із портативного відеореєстратора в розумінні ст. 251 КУпАП мав усі законні підстави для винесення постанови серії ЕНА № 4976352 від 14.06.2025 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо невнесення відомостей про технічний засіб в постанову серії ЕНА № 4976352 від 14.06.2025 зазначає, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов?язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб?єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного законодавством. Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб?єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Зазначає, що факт вчинення порушення правил дорожнього руху позивачем підтверджується матеріалами справи, відповідно єдиним чим «апелює» в позовній заяві представник позивача, так це невнесення відомостей про технічний засіб в оскаржувану постанову, відповідно встановлення факту процедурного порушення під час прийняття такого рішення не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення, оскільки чи прийняв б інше рішення інспектор під час винесення постанови про адміністративне правопорушення, якщо б вніс дані про технічний засіб, очевидно що ні.

25.08.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача зазначає, що серед доказів, долучених до постанови відсутні відеозаписи. Натомість, лише на стадії подання відзиву на позовну заяву, разом із текстом відзиву на позовну заяву, представником відповідача до відзиву долучено DVD-R диск, на якому містяться два відеофайли: clip-0.mp4. clip-1.mp. В матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які процесуальні документи, що підтверджували б офіційне включення даного запису до доказової бази під час складання постанови про адміністративне правопорушення. Постанова серії ЕПА № 4976352 не містять посилань на цей відеофайл. Це означає, що відео з`явилося поза межами первинного адміністративного провадження, а його подання вже у судовому процесі не може виправити відсутність належного первинного процесуального оформлення, а тому не можуть бути визнані допустимими доказами у розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки не підтверджено ані їх походження, ані відповідність способу отримання вимогам закону. Зокрема, джерело одного з відеозаписів не встановлено: відсутні будь-які дані про особу, яка здійснювала фіксацію, її належність до органів. Національної поліції, обсяг повноважень чи правомірність використання нею технічного засобу відеофіксації. Фактична анонімність автора запису та відсутність даних про обставини зберігання, передачі та обробки цього доказу виключає можливість перевірки автентичності відеозапису, що с обов`язковою умовою його допустимості. Таким чином, посилання працівника поліції, який склав постанову, на вказані відеоматеріали як на докази наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, с юридично протиправними. Використання таких матеріалів у провадженні суперечить принципам належності та допустимості доказів, а також фундаментальним засадам адміністративного процесу - зокрема, принципу законності, презумпції невинуватості та процесуальної рівності сторін.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного правопорушення, оскільки по своїй правовій природі с рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Звертає увагу, суду на те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 22.10.2025 клопотання позивача про витребування доказів у справі задоволено та витребувано від Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції копію постанови серії ЕНА №4976352 від 14.06.2025 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 .

На виконання вищезазначеної ухвали 24.10.2025 на адресу суду надійшли витребувані документи.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності сторони відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №4976352 від 14.06.2025 року о 14.56 год. м. Львів, вулиця Пасічна 154 водій керував тз здійснив виїзд на смугу зустрічного напрямку де було дві і більше смуг в кожному напрямку чим порушив п.11.4 ПДР - На дорозі з двостороннім рухом, щонайменше 2 смуги в одному напрямку, забор. виїжджати на призначений для зустріч. руху бік дороги. ОСОБА_1 визнано винною вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353(далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КабінетуМіністрів Українивід 10.10.2001 №1306 Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. «б» п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 11.4 ПДР України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, зокрема, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень,визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа № 660/575/16-а від 31.01.2018.

З оскаржуваної постанови серії ЕНА №4976352 від 14.06.2025 року вбачається, що доказів вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху у ній не зазначено.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень статтей 73-76 КАС України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд не враховує і вважає неналежним доказом доданий відповідачем до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом вчиненого порушення, оскільки з постанови не вбачається, що здійснювався відеозапис порушення та постанова, як визначено ст. 283 КУпАП, не містить технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

При цьому, Законом №580-VIII надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Відтак, відповідачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження діянь, які інкримінуються позивачу в оскаржуваній постанові, а саме, те, що 14.06.2025 року о 14.56 год. м. Львів, вулиця Пасічна, 154 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та здійснила виїзд на смугу зустрічного напрямку де було дві і більше смуг в кожному напрямку чим порушив п.11.4 ПДР - На дорозі з двостороннім рухом, щонайменше 2 смуги в одному напрямку, заборонено виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

Згідно з ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідає принципу верховенства права, а прийняття рішень про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинно ґрунтуватись на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи та оцінці здобутих доказів.

Окрім цього, лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без жодних доказів, що свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не може бути єдиним беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі № 463/1352/16-а від 08.07.2020 у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши норми діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки відповідачем доказів допущення порушення, про яке зазначено в постанові про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Разом із тим, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії суб`єктів владних повноважень протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до платіжної інструкції №5МВС-1ВТ7-924А-6ХМ6 від 08.07.2025 року позивач оплатив судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Отже, зважаючи на те, що позов задоволено, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, витрати по сплаті судового збору, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 19,77, 205, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №4976352 від 14.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судових витрат на відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівський області, , місцезнаходження: вул. Перфецького, 19, м. Львів, 79053.

Суддя Коліщук З.М.