Справа № 420/33114/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33114/24

Перша інстанція: суддя Караван Р.В.,

повний текст судового рішення

складено 08.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 20.07.2016 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 20.07.2016 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20.

Позов обґрунтований позивачем тим, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20 стягнуто із відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року у в сумі 141904,91 грн.

16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року та індексацію різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 15.08.2019 року у загальній сумі 139077,46 грн. (з урахуванням утриманого військового збору 1,5% та раніше виплаченої суми), що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

11.09.2024 року з метою виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивачем направлено відповідачу заяву.

У відповідь на заяву відповідачем надано лист від 03.10.2024 року №972/3332, яким відмовлено позивачу у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідач надав відзив на позов, зазначив, що військовою частиною не порушено прав позивача, так як грошове забезпечення на момент проходження служби виплачувалось вчасно, перерахунки здійснені на підставі рішень суду, не є заробітком та не мають постійного характеру, а тому не підпадають під критерії зазначеного Закону.

Водночас, на рахунок Відповідача здійснювалося зарахування коштів за рішенням суду за індексацію та компенсацію за невиплачену відпустку. Тобто, порушення строків оплати не відбулося, оскільки індексація грошового забезпечення була нарахована і виплачена на виконання рішення суду. Окремо нарахованого, але не виплаченого доходу не було.

Вказує, що роз`ясненням директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 було зупинене нарахування та виплата індексації до окремого розпорядження. Відповідно, індексація грошового забезпечення не виплачувалася через відсутність фінансування відповідної статті розподілу коштів, тому вина військової частини НОМЕР_1 відсутня, як і відсутній протиправний вплив військової частини НОМЕР_1 на суб`єктивне право позивача.

Не правильним є твердження про протиправність бездіяльності військової частини щодо не вчинення певних дій на які фактично не надано повноважень та бюджетних асигнувань Збройними Силами України та державою в цілому. Кодекс законів про працю України кодекс, який регулює в Україні трудові правовідносини.

Регулювання таких правовідносин фокусується на процесові оплатного виконання роботи, тобто КЗпП регулює час роботи і відпочинку, заохочення та стягнення з працівників, гарантії для останніх із боку роботодавця. Окрім цього в кодексі не зазначено конкретно повноваження військової частини, як суб`єкта правовідносин, яка являється складовою, що підпорядковується Збройним силам України.

Виходячи з викладеного, вважає що ним, як складовою структури Збройних Сил України не допущено бездіяльності, оскільки все діялось в межах наданих повноважень, компетенції та зважаючи на видатки, що нараховуються Департаментом фінансів Міністерства Оборони України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 08.08.2020 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 08.08.2020 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Військова частина НОМЕР_1 також не погодилась із судовим рішенням першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій поставив питання щодо скасування судового рішення та ухвалення нового про залишення позову без розгляду.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт також посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу від 15.08.2019 року №170 позивача з 15.08.2019 року було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20 позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії щодо виплати не повного розміру індексації грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20.07.2016р. по 15.08.2019р.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20.07.2016р. по 15.08.2019р. в сумі 141904,91 грн.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20 набрало законної сили 07.08.2020 року.

16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 139077,46 грн. (з урахуванням утриманого військового збору 1,5% та раніше виплаченої суми), що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами відповідачем не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

11.09.2024 року з метою виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивачем направлено відповідачу заяву від 09.09.2024.

Відповідач листом від 03.10.2024 року №972/3332 повідомив, що у задоволенні заяви позивача відмовлено, оскільки що виплачені суми в результаті судових рішень суперечить поняттю «дохід», що являє собою гроші або матеріальні цінності, одержувані державою, юридичною та фізичною особою внаслідок будь-якої діяльності (виробничої, комерційної, посередницької і т. ін.). Військовою частиною не порушено прав позивача, так як грошове забезпечення на момент проходження служби виплачувалось вчасно, перерахунки здійснені на підставі рішень суду, не є заробітком та не має постійного характеру, що не підпадає критеріям зазначеного Закону.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі по тексту Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до ст.1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналогічні норми також викладені у Порядку №159.

Відповідно до п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Зі змісту вказаних норм випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Тобто, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Вказані вище висновки щодо правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 12.09.2024 року у справі №240/18489/23, від 12.09.2024 року у справі №400/5837/23, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року по справі №420/1485/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у загальній сумі 139077,46 грн. (з урахуванням утриманого військового збору 1,5% та раніше виплаченої суми), що підтверджується повідомленням про надходження коштів.

Враховуючи викладене, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії саме за період з 20.07.2016 року (моменту неправомірної невиплати грошового забезпечення, що встановлено рішенням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 по справі № 420/1485/20) по 16.06.21 року (дати фактичної виплати заборгованості).

Колегія суддів зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів наголошує, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення, адже вона виплачується у разі порушення строків виплати доходу (грошового забезпечення), а не виконання судового рішення. Оскільки, вказані кошти нараховані в результаті перерахунку грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-III.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що оскільки нарахування та виплата індексації грошового забезпечення відбувається в одному розрахунковому періоді (без створення заборгованості та затримки на один і більше календарних місяців) підстав для нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати відсутні, колегія суддів звертає увагу, що за змістом положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Зазначені доводи апеляційної скарги відповідача вказують на помилкове сприйняття положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та вільне тлумачення обставин справи на користь відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, колегія суддів зазначає, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2025 р. по справі №420/33114/24 було вирішено дане питання.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 задоволенню частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 20.07.2016 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 20.07.2016 року по 16.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 20.07.2016 року по 15.08.2019 року виплаченої 16.06.2021 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року у справі №420/1485/20.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко