Справа № 520/23528/25
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

19 листопада 2025 р. справа № 520/23528/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо невключення для розрахунку пенсії ОСОБА_1 всіх сум складових заробітної плати, визначених в довідці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №16.3/34/211/25/Дв, в тому числі грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням всіх сум складових заробітної плати (з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), визначених згідно довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №16.3/34/211/25/Дв, в тому числі грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями п. 3 та п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, якими унормовано що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком з 11.12.2024, відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсія розрахована на підставі довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданої 19.11.2024. 29.07.2025 позивачу видано нову довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця з врахуванням грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги. Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо зміни надбавки. Відповідно до Рішення про відмову у перерахунку пенсії № 41 від 19.08.2025 відповідачем зазначено, що підстави для врахування грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги при обрахунку пенсії ОСОБА_1 , на думку ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, відсутні. Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач з 11.12.2024 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058. Пенсійна справа позивача не містить заяви про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Тому відсутні правові підстави для перерахунку пенсії із врахуванням довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №16.3/34/211/25/Дв. Оскільки позивачці раніше була призначена пенсія відповідно до Закону №889-VIII (з 26.11.2024), то вона має право перейти на пенсію державного службовця по Закону №889, з дати звернення, яка буде обчислена згідно закону в розмірах та за нормами чинними на 26.11.2024.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

З 26.11.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу".

Пенсія позивача була розрахована на підставі довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №16.3/34/379/24/Дв, виданої 19.11.2024 Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII.

З 11.12.2024 ОСОБА_1 перейшла на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, відповідно до поданої нею заяви від 11.12.2024.

28.04.2025 позивач звернулась із заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо видачі нової довідки з урахуванням сум нарахованої їй грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги, з яких сплачений ЄСВ.

29.07.2025 Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції видано нову довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №16.3/34/21/25/Дв для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, з врахуванням грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги.

12.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою №9751 щодо зміни надбавки.

Вказана заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке рішенням від 19.08.2025 №41 відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

У рішенні зазначено, що до заяви на перерахунок пенсії додано довідки про складові заробітної плати, відповідно до Закону України "Про державну службу". Заява про перехід на інший вид пенсії відсутня. Крім того, Законом України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" не передбачено можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям. Відсутні норми законодавства, які визначають право особи на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати державного службовця та порядок проведення такого перерахунку. Зважаючи на зазначене, підстави для проведення перерахунку відсутні.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

10.12.2015 прийнято новий Закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VII (далі - Закон №889-VIII), який набув чинності з 01.05.2016.

Положення Закону №3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

У ст. 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.

Так, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням всіх сум складових заробітної плати (з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), визначених згідно довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №16.3/34/211/25/Дв, в тому числі грошової компенсації за невикористані відпустки та вихідної допомоги.

Матеріалами справи підтверджено, що з 11.12.2024 ОСОБА_1 перейшла з пенсії державного службовця на інший вид пенсії - за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частинами 2, 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, за змістом даних норм пенсія призначається один раз, а у разі набуття права особою на інший вид пенсії приймається відповідне рішення про переведення на інший вид пенсії.

Відповідно до пункту 13 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону №1058-IV, у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до такого переведення.

Згідно з пункту 1.1 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (пункт 1.8 розділу I Порядку №22-1).

Згідно з пунктом 4.1 розділу IV Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Судом встановлено, що позивач не зверталась до пенсійного органу із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" (поновлення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу"), доказів поновлення пенсії державного службовця суду не надано.

Таким чином, суд вважає правомірною відмову пенсійного органу в проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.07.2025 №16.3/34/211/25/Дв.

При прийнятті рішення в даній справі суд враховує позицію Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Біленський О.О.