Справа № 520/27075/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. Справа № 520/27075/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) від 20.10.2025 по справі № 520/27075/25

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з питання прав людини (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відсутності реагування на порушення вимог Конституції України з підстав запровадження обов`язкового оплатного страхування цивільно-правової відповідальності власників/користувачів наземних транспортних засобів з числа осіб ветеранів війни, учасників бойових дій, інвалідів окремих груп, учасників війни, постраждалих учасників Революції Гідності, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонерів;

зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини внести конституційне подання до Конституційного Суду України щодо вирішення питання про відповідність Конституції України (конституційності) положень абзаців 1, 2. З, 4 частини 1, частини 2 статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року №3720-ІХ у частині можливості використання виключно забезпечених транспортних засобів, покладення обов`язків на окремі групи пільгової категорії громадян України, а саме ветеранів війни, учасників бойових дій, інвалідів окремих груп, учасників війни, постраждалих учасників Революції Гідності, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонерів на у цілому укладення внутрішніх договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обмеження даної категорії громадян відповідними умовами укладення даного роду угод та керування на території України транспортним засобом з числа осіб, віднесених до зазначених категорій громадян, за відсутності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 передано адміністративну справу № 520/27075/25 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з питання прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до Київського окружного адміністративного суду.

Не погодившись з вищенаведеною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що зі змісту позовних вимог не вбачається, що позивач оскаржує нормативно-правові акти відповідно до ст. 27 КАС України. У даній справі позивачем оскаржується виключно індивідуальні дії відповідача з приводу розгляду звернення та невжиття власних повноважень відповідно до законодавства, що регулює діяльність останнього. Зазначає, що предметом спору у справі № 520/27075/25 не виступає оскарження будь-яких нормативно-правових актів відповідача, що підтверджується висунутими позовними вимогами та матеріалами справи.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з питання прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 передано адміністративну справу № 520/27075/25 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з питання прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до Київського окружного адміністративного суду.

Приймаючи рішення про передачу матеріалів справи до Київського окружного адміністративного суду, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - суб`єкта владних повноважень, юрисдикція якого поширюється на всю територію України, тому відповідно до ч. 1 ст. 27 КАС України, адміністративний позов підсудний адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі по тексту - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Поняття «підсудність» розкривається законодавцем у параграфі 3 глави 2 розділу І КАС України та визначається останнім, як територіальна юрисдикція, питання якої врегульовані приписами статей 25-30 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 26 КАС України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що КАС України встановлює декілька видів територіальної підсудності, в тому числі: загальну (залежно від місця проживання чи місцезнаходження відповідача) та альтернативну (за вибором позивача).

Отже, якщо предметом адміністративного позову є оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної особи, то позивач може застосувати альтернативну підсудність.

Тобто, такий спір може бути розглянуто адміністративним судом за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Крім того, законодавець, надаючи право позивачу альтернативної підсудності на подачу до суду позову, пов`язує таке право вибору з урахуванням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, перебування чи знаходження цієї особи-позивача.

Статтею 27 КАС України визначено виключну підсудність справ, відповідно до якої адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про скасування реєстрації політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Матеріалами справи встановлено, що предметом судового розгляду в межах справи № 520/27075/25 є визнання протиправними дії Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відсутності реагування на порушення вимог Конституції України з підстав запровадження обов`язкового оплатного страхування цивільно-правової відповідальності власників/користувачів наземних транспортних засобів з числа осіб ветеранів війни, учасників бойових дій, інвалідів окремих груп, учасників війни, постраждалих учасників Революції Гідності, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонерів; та зобов`язання Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини внести конституційне подання до Конституційного Суду України щодо вирішення питання про відповідність Конституції України (конституційності) положень абзаців 1, 2. З, 4 частини 1, частини 2 статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року №3720-ІХ у частині можливості використання виключно забезпечених транспортних засобів, покладення обов`язків на окремі групи пільгової категорії громадян України, а саме ветеранів війни, учасників бойових дій, інвалідів окремих груп, учасників війни, постраждалих учасників Революції Гідності, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонерів на у цілому укладення внутрішніх договорів страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обмеження даної категорії громадян відповідними умовами укладення даного роду угод та керування на території України транспортним засобом з числа осіб, віднесених до зазначених категорій громадян, за відсутності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів зазначає, позовні вимоги сформульовано відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, яка передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що предмет спору у даній справі не підпадає під категорію справ, що визначені статтею 27 КАС України.

Оскільки даний спір виник не з приводу оскарження нормативно-правового акту, тому, відповідно до ст. 27 КАС України, така справа не підсудна Київському окружному адміністративному суду, а підлягає розгляду Харківським окружним адміністративним судом в порядку ст. 25 КАС України.

За викладених обставин колегія суддів вважає що судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення питання щодо підсудності цієї справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення про повернення позовної заяви позивачу, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати під час апеляційного розгляду не понесені, тому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 520/27075/25 - скасувати.

Адміністративну справу № 520/27075/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко