Справа № 340/4877/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 340/4877/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 р. (суддя Науменко В.В) в адміністративній справі №340/4877/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не виключенні його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 04 травня 2024 р., у зв`язку із засудженням раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину;

- зобов`язати відповідача виключити його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 04 травня 2024 р., у зв`язку із засудженням раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 має право як особа, яка була засуджена до позбавлення волі за тяжкий злочин, на виключення з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час його звернення до відповідача.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлений ним позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що ОСОБА_1 був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. 01 квітня 2024 р. ОСОБА_1 направив відповідачу заяву про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 27 лютого 2024 р. У відповідь на подану заяву відповідачем було надано лист №5/4122 від 10 квітня 2024 р., яким повідомлено, що не надано копію вироку суду про засудження та довідку щодо наявності або відсутності судимості. ОСОБА_1 було отримано виписку з вироку суду та 10 травня 2024 р. повторно направлено відповідачу заяву про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 04 травня 2024 р. 13 травня 2024 р. надіслана ОСОБА_1 заява була вручена відповідачу. Тобто, в даному випадку застосуванню підлягає норма

п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, що діяла на час подання заяви.

В поданому відповідачем письмовому відзиві на апеляційну скаргу вказано про необхідність залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відзив обгрунтовано тим, що стаття 37 Закону №2232-ХІІ станом на час розгляду поданої позивачем заяви, не передбачає виключення з військового обліку осіб, засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного

судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

ОСОБА_1 відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2000 р. у справі № 1-224/00 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 145 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, належного на праві власності, із відбуванням покарання в ВТК загального режиму. 01 квітня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Листом № 5/4122 від 10 квітня 2024 р. відповідач повідомив, що до заяви позивач не додав вирок суду та довідку про наявність/відсутність судимості. Позивач повторно подав заяву про виключення його з військового обліку. Позивач вказує, що відповідач не розглянув заяву. Відповідач наполягає, що заяву було розглянуто та надано відповідь від 18 травня 2024 р., якою відмовлено позивачу у виключені з військового обліку у зв`язку із тим, що на день розгляду заяви Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містив норм про виключення з військового обліку громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Не погодившись з відмовою у виключенні з військового обліку, ОСОБА_1 звернувся до суду

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що правомірною є відмова відповідача, оскільки п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» станом на час розгляду поданої позивачем заяви, більше не передбачав виключення з військового обліку осіб, засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Пункт 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла до 18 травня 2024 р. передбачав, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Пункт 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, що діяла з 18 травня 2024 р. передбачав, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Крім того, 18 травня 2024 р. набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, пунктом 4 розділу «Загальні питання» якого передбачено, що на військову службу під час мобілізації на особливий період можуть бути призвані особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

Отже, починаючи з 18 травня 2024 р. пункт 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів, ОСОБА_1 10 травня 2024 р. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виключення його з військового обліку у зв`язку із засудженням раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину. На вказану заяву відповідач надав письмову відповідь у формі листа №5/5975/1 від 18 травня 2024 р. та повідомив, що виключення громадян з військового обліку у зв`язку із засудженням раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, не передбачено чинним законодавством України.

В апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що він звернувся до відповідача із заявою, коли ще діяла редакція п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що передбачала виключення з військового обліку осіб, засуджених раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 р. № 4-зп зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило Lex posterior derogat priori «наступний закон скасовує попередній».

У Рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

За правовим висновком Верховного Суду у разі безпосередньо (прямої) дії Закону в часі, новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності. Якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками (справа №803/1541/16).

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що правомірною є відмова відповідача, оскільки п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» станом на час розгляду поданої позивачем заяви, більше не передбачав виключення з військового обліку осіб, засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 р. в адміністративній справі №340/4877/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 листопада 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш