Справа № 420/7653/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7653/25

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

при секретарі судового засідання Худика С.А,

за участю представника апелянта Дашдамірова Т.Н. огли,

представника позивача адвоката Іноземцева О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонні покриття та технології» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

17 березня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бетонні покриття та технології» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 08.01.2025 року:

№ 800/15-32-07-01-19 про зменшення від`ємного значення з податку на прибуток за 3 квартал 2021 року на суму 2 151 187 грн;

№ 801/15-32-07-01-19 про застосування штрафу за незберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності на суму 1020 грн;

№ 802/15-32-07-01-19 про застосування штрафу на суму 79560 грн за ненадання до контролюючого органу інформації-повідомлення про 78 об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП;

№ 803/15-32-07-01-19 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 404 898 грн, в тому числі за основним платежем 368 089 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 36 809 грн;

№ 805/15-32-07-01-19 про застосування штрафу на суму 3400 грн за нескладання та нереєстрацію податкової накладної.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками акту документальної планової перевірки. Позивач вказує на помилкове визначення джерела витрат звітного періоду, яке, на переконання податкового органу, призвело до завищення об`єкта оподаткування податком на прибуток. Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що до складу витрат включено витрати на послуги з перевезення, однак таких послуг позивач не отримував. Віднесені позивачем витрати виникли внаслідок нарахування амортизаційних відрахувань через використання обладнання.

Також податковий орган дійшов хибного висновку, що невикористання придбаного цементу в межах гарантованого строку використання є підставою для його списання та виключення сум ПДВ, сплачених при його купівлі з сум податкового кредиту. Під час проведення перевірки товариства співробітникам податкового органу надано всю первинну облікову документацію, яка підтверджує факт придбання цементу та його обліку у виробничих залишках товариства. При цьому, закінчення гарантійного строку використання не означає, що вказані будівельні матеріали не можуть бути використані у господарській діяльності товариства. Окремо вказано, що придбаний цемент використано у господарській діяльності при виконанні робіт на користь третіх осіб.

Стосовно порушення, яке нібито виразилось у неподанні звітів за формою 20-ОПП позивач вказує, що при оформленні результатів перевірки співробітниками податкового органу не було зазначено та надано перелік тих основних засобів.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що під час проведеної перевірки податковим органом виявлено факти порушення позивачем податкової дисципліни, які відображені в акті перевірки.

Відповідач вказує на відсутність зв`язку між понесеними витратами у вигляді нарахованої суми амортизаційних нарахувань із веденням господарської діяльності ТОВ «Бетонні покриття та технології» та отриманням доходу у період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року, що є обов`язковою умовою для визнання витрат відповідно до П(С)БО 16 «Витрати».

Стосовно формування податкового кредиту вказано, що залишки цементу, які рахуються по бухгалтерському обліку терміном більш ніж термін придатності для використання вказаного товару, є ТМЦ, які не використані у господарській діяльності товариства. На переконання податкового органу, оскільки після закінчення строку придатності ТМЦ їх не було списано, то і первинної купівлі здійснено не було, з огляду на що податковий кредит, віднесений за даними операціями, нараховано безпідставно.

Також під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Бетонні покриття та технології» використовував у господарській діяльності власні основні фонди у загальній кількості 90 об`єктів. Проте згідно інформації з ІС Податковий блок позивач відображав в звітах форми 20-ОПП лише 12 об`єктів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи податкового органу та надано перевагу правовій позиції позивача. Зокрема контролюючий орган вказує на безпідставне віднесення до від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток сум амортизаційних нарахувань відносно об`єктів, що не використовувались у господарській діяльності у відповідний період.

Також позивач включив до суми податкового кредиту товар, який хоча і обліковується в товарних залишках, проте не може бути використаний в подальшій діяльності з огляду на втрату ним гарантованих якостей.

Крім того, відповідно до даних бухгалтерського обліку у період, що перевірявся використовував власні основні фонди у загальній кількості 90 об`єктів, проте звіти подавав відносно 12 об`єктів. Після проведення перевірки позивачем винесено відомості до ІС «Податковий блок» по 46 об`єктах, що підтверджує правомірність доводів контролюючого органу про неподання позивачем інформації-повідомлення про всі об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Бетонні покриття та технології» (41517968) зареєстровано юридичним департаментом Одеської міської ради 10.08.2017 року, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області. Видами діяльності за період з 01.07.2021 року по 30.06.2024 року були виробництво сухих будівельних сумішей (23.64), оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (42.73) (стор. 2, 36-37 акту перевірки).

Головним управлінням ДПС в Одеській області в період з 31.10.2024 року по 20.11.2024 року проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Бетонні покриття та технології» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2021 року по 30.06.2024 року, за результатами якої 27.11.2024 року складений акт № 52039/15-32-07-01-14.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135 ПК України, п.п. 7,11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, внаслідок чого завищено від`ємне значення податку на прибуток за III квартал 2021 року на суму 2 151 187 грн;

- п. 44.1, ст. 44, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 368 089 грн;

- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України, що призвело до незабезпечення зберігання первинних документів;

- пп. 201.10 ст. 201, п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 та пункту 89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, внаслідок чого порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, ч. 8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (з наступними змінами), зареєстрованого Міністерством юстиції України 29 грудня 2011р. за №1562/20300, внаслідок чого не надано по 78 об`єктах до контролюючого органу інформації-повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою 20-ОПП.

Не погодившись з висновками акту перевірки, у грудні 2024 року позивач подав до контролюючого органу заперечення.

03.01.2025 року ГУ ДПС в Одеській області за результатами розгляду заперечень відкоригувало висновки акту перевірки, фактично відмовивши у задоволенні доводів позивача (т.1 а.с.143-146).

На підставі акту перевірки 08.01.2025 року ГУ ДПС в Одеській області винесені податкові повідомлення-рішення:

- № 800/15-32-07-01-19, яким зменшене від`ємне значення податку на прибуток за 3 квартал 2021 року на суму 2 151 187 грн;

- № 801/15-32-07-01-19 про застосування штрафу за незберігання первинних документів на суму 1020 грн;

- № 802/15-32-07-01-19 про застосування штрафу за неподання звітності 20-ОП по 78 об`єктам основних засобів на суму 79 560,00 грн;

- № 803/15-32-07-01-19, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму 404 898,)) грн, у тому числі за основним платежем 368 089,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 36 809,00 грн;

- № 805/15-32-07-01-19 про застосування штрафу на суму 3400 грн за нескладання та нереєстрацію податкової накладної.

Не погодившись з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду позовом щодо їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності виявлених в ході перевірки порушень позивачем податкового законодавства.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Відповідно до вимог п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпункт 20.1.43 п.20.1 ст.20 ПК України передбачає обов`язок проводити перевірку правильності ведення бухгалтерського обліку відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності»,

У відповідності до п.36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Кодексу, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Згідно з п.135.1 ст.135 Кодексу, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Таким чином, платник податку при формуванні остаточного розміру об`єкта оподаткування має здійснити розрахунок сум виробничих витрат, на яку прибуток зменшується.

Згідно вимог ст. 44 Податкового кодексу визначено:

- п.44.1 - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

- п.44.3 - платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Отже, платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Згідно з пунктами 7,11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих

витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються:

прямі матеріальні витрати;

прямі витрати на оплату праці;

інші прямі витрати;

змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі

витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Вказуючи на порушення наведених норм права, відповідач зазначає про завищення позивачем витрат на 2 151 187,00 грн за 3 квартал 2021 року внаслідок непідтвердження витрат (ненадання первинних документів) на транспортування дорожньої техніки до місця виконання дорожніх робіт за адресою: Одеса Вінниця Турбів Гайсин Балта Велика Михайлівка (стор.10-11 акту перевірки).

У запереченнях на акт перевірки ТОВ «Бетонні покриття та технології» вказує, що у третьому кварталі 2021 року він не здійснював перевезення техніки за вказаною адресою, а вказані суми витрат сформовані ним за рахунок сум амортизації основних засобів.

Позивач вказував, що амортизаційні відрахування сформовані по основним засобам (бетоноукладач SP 124 фірми Wirtgen; машина по догляду за бетоном ТСМ-1800 Wirtgen, машина поливомийна МДКЗ-12-02 з щіточним обладнанням на шасі, нарізчик швів CEDIMA CF 6020), які не використовувались у періоді з 01.07.21 по 31.12.21 для виконання робіт, та у розмірі 2 451 187 грн віднесені до складу «Інших витрат» операційної діяльності та відображенні у бухгалтерському обліку проводкою Дт 949 Кт 234 (т.1 а.с.44).

Коригуючи висновки акту перевірки у відповідь на заперечення, ГУ ДПС в Одеській області врахувало пояснення позивача про реальне походження витрат, але з огляду на невикористання дорожньої техніки у третьому кварталі 2021 року вважав такі витрати не пов`язаними із господарською діяльністю ТОВ «Бетонні покриття та технології».

Судова колегія, погоджуючись з доводами суду про хибність вказаних висновків контролюючого органу, вважає за необхідне вказати на таке.

Статтею 138 ПК України визначаються різниці, які виникають при нарахуванні амортизації основних засобів.

У пункті 138.1 статті 138 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується, зокрема: на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті; на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта.

У пункті 138.3. статті 138 ПК України визначено порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об`єкта оподаткування.

Так, згідно з підпунктом 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім «виробничого» методу.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Згідно п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого в Мінюсті України 18.05.2000 за № 288/4509, амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного

використання (експлуатації).

Відповідно до п.26 П(С)БО № 7 одним із методів амортизації основних засобів, у т.ч. транспортних засобів, є прямолінійний метод, за яким річна сума амортизації визначається діленням вартості, яка амортизується, на строк корисного використання об`єкта основних засобів.

Пункт 29 П(С)БО № 7 передбачає, що нарахування амортизації проводиться щомісячно.

Місячна сума амортизації при застосуванні прямолінійного методу визначається діленням річної суми амортизації на 12.

Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що факт використання основних засобів або простою в їх використанні не впливає на нарахування амортизації, яка при прямолінійному методі здійснюється щомісячно певними платежами.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків амортизаційних відрахувань у періоді з липня по вересень 2021 року (3 квартал) (т.1 а.с.154-163), ТОВ «Бетонні покриття та технології» використовує для транспортних засобів прямолінійний метод амортизації.

Порушень у застосуванні методу амортизації, ані в ході планової перевірки, ані в ході розгляду заперечень ТОВ «Бетонні покриття та технології» на акт перевірки не встановлено.

Тому факт невикористання позивачем у конкретному періоді власних транспортних засобів не впливає на здійснення їх амортизації, а відповідні висновки контролюючого органу є безпідставними.

Відповідачем не встановлено, що основні засоби: бетоноукладач SP 124 фірми Wirtgen, машина по догляду за бетоном ТСМ-1800 Wirtgen, машина поливомийна МДКЗ-12-02 з щіточним обладнанням на шасі, нарізчик швів CEDIMA CF 6020 у періоді з 01.07.21 по 31.12.21 р.р. вибували, переводились на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію тощо, оскільки лише у згаданих випадках відповідно до абз.4 п.29 П(С)БО № 7 нарахування амортизації припиняється.

Отже, судом вірно визнано ППР № 800/15-32-07-01-19 таким, що прийнято в супереч вимогам закону, та, як наслідок, скасовано.

Оскільки в ході розгляду заперечень ТОВ «Бетонні покриття та технології» на акт перевірки контролюючим органом скориговані висновки щодо завищення витрат не з підстав непідтвердження первинними документами витрат на транспортування дорожньої техніки до місця виконання дорожніх робіт, а з підстав застосування амортизації транспортних засобів, що не використовувались у діяльності товариства, судова колегія вважає логічним висновок суду про скасування ППР № 801/15-32-07-01-19 про застосування штрафу за незберігання первинних документів на суму 1020 грн, якими позивач мав підтвердити витрати на транспортування дорожньої техніки.

Наступне порушення податкової дисципліни полягало у завищенні податкового кредиту 368 089,0 грн.

В ході перевірки встановлено, що у березні - квітні 2023 року позивач придбав цемент ПЦ І 500 Р-Н навал у ТОВ «Експорт Буд» у загальній кількості 592,1 т. на суму 1 840 444 грн, у т.ч. ПДВ - 368 089 грн.

Відповідно наданим первинним документам до перевірки ТОВ «Бетонні покриття та технології» використовує у своїй діяльності швидкотвердіючий цемент, період безпечного зберігання якого складає 45 діб.

Оскільки на момент перевірки відповідно даним бухгалтерського обліку залишок цементу складає 592,1 т. балансової вартістю 1 840 444 грн, за відсутності факту списання цементу у зв`язку із закінченням строку корисного використання, податковий орган дійшов висновку, що такий товар не був використаний у господарській діяльності. В силу п.198.5 ст.198 ПК України позивач мав включити до податкових зобов`язань з ПДВ вартість господарської операції та скласти і зареєструвати відповідну податкову накладну.

Судова колегія враховує пояснення представника позивача, що цемент постійно використовується позивачем у господарській діяльності як основний компонент для виробництва бетонних сумішей, які в подальшому поставляються іншим господарюючим суб`єктам. Однак в період військового стану виконання робіт та послуг, наданих позивачем, носить нерегулярний характер.

На підтвердження використання отриманого цементу від ТОВ «Експорт Буд» позивачем надано звіти про виробництво за березень листопад 2023 року, а також за вересень 2024 року (т.4 а.с.64-108, т.1 а.с.208). З наведеного вбачається використання цементу, поставленого ТОВ «Експорт Буд», частково у 2023 році, частково у 2024 році.

Доводи апелянта про втрату якості цементу та, як наслідок, неможливості його використання у роботі вірно відхилено судом першої інстанції як такі, що не підтверджені будь-якими документами про неможливість використання вказаних будівельних матеріалів у господарській діяльності товариства.

Судова колегія погоджується з доводами позивача, що по-перше, контролюючим органом не доведено строк використання цементу ПЦ І 500 Р-Н протягом 45 діб, по-друге, неможливість виготовлення бетонних сумішей з цього матеріалу понад встановлений термін використання.

Отже, контролюючим органом не доведено обставини, за яких позивач мав включити до податкового зобов`язання з ПДВ вартість отриманого цементу в силу п.198.5 ст.198 ПК України.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, судова колегія погоджується з рішенням суду в частині визнання протиправним та скасування ППР № 803/15-32-07-01-19.

Оскільки відповідачем не доведений обов`язок позивача включити до податкового зобов`язання з ПДВ вартість отриманого цементу, у позивача відсутній обов`язок для складання податкової накладної на суму невикористаного товару у господарській діяльності. Тому судом правильно скасовано ППР № 805/15-32-07-01-19 про застосування штрафу за нескладання та нереєстрацію податкової накладної.

Наступне порушення полягає у поданні не у повному обсязі інформації по 78 об`єктам основних фондів, з яких 4 об`єкта 103 групи (будівлі і споруди), 47 об`єктів 104 групи (машини і обладнання), 11 об`єктів - 105 групи (транспортні засоби), 14 об`єктів - 106 групи (інструменти і прилади), 14 об`єктів 109 групи (інші основні засоби).

Так перевіркою встановлено, що ТОВ «Бетонні покриття та технології» мають 90 об`єктів основних фондів, з яких інформацію надано лише по 12 об`єктах (стор.37-38 акту перевірки).

Відповідно до п.8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого в Мінюсті України 29.12.2011 за № 1562/20300, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Пунктом 8.4 Порядку № 1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Судова колегія враховує, що повідомлення форми 20 ОПП (повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність) в розумінні ст.46 ПК України не є податковою звітністю, а невиконання обов`язку щодо неподання повідомлення форми 20-ОПП (до жовтня 2024 року заява форми 20-ОПП) тягне відповідальність за п.117.1 ст.117 ПК України (неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів щодо внесення інших змін до своїх облікових даних, подання з помилками чи у неповному обсязі) у розмірі для юридичних осіб - 1020 грн, тобто одноразово за факт виявленого порушення подання повідомлення не у повному обсязі.

Проте, як вбачається з ППР № 802/15-32-07-01-19, штраф за неподання повідомлення (інформації) 20-ОПП по 78 об`єктам основних засобів у розмірі 79 560,00 грн накладений контролюючим органом на підставі п.121.1 ст.121 ПК України (порушення встановлених законодавством строків зберігання документів з питань обчислення і сплати податків та зборів) за кожний об`єкт основних засобів, по яким не подано повідомлення, що свідчить про очевидну незаконність прийнятого рішення.

Крім того, судом вірно зазначено про недотримання контролюючим органом вимог законодавства щодо належного обґрунтування встановленого порушення, адже не наведено, що саме являють собою 78 об`єктів основних засобів, як і не визначено, коли вказані об`єкти зареєстровано, створено чи відкрито і чи дійсно пропущений строк на надання відповідного повідомлення.

Оцінюючи викладені обставини у сукупності, судова колегія вважає правильним висновок суду щодо визнання протиправним ППР № 802/15-32-07-01-19 та його скасування.

Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів на спростування наведених висновків суду.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 19 листопада 2025 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко