Справа № 308/16776/25
Суддя: Наумова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2025 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна, про забезпечення позову у адміністративній справі № 308/16776/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кудіна М.Г. звернулась в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

За ухвалою від 12.11.2025 року судом було відкрите провадження у справі № 308/16776/25 та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 24 листопада 2025 року на 16 год. 00 хв.

17.11.2025 року (згідно штампу суду) до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна, про забезпече6ння позову, яка фактично передана судді 18.11.2025 року, за якою він просить:

- зупинити дію постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1280-1 від 17.06.2025 р., якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 34 000 грн. за ст. 210-1 КУпАП.;

- зупинити виконання всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 79546040, відкритому на підставі зазначеної постанови, в т. ч. стягнення із заробітної плати та арешт коштів.

В обґрунтування заяви позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 , є позивачем у справі № 308/16776/25 за адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1280-1 від 17.06.2025 року про накладення нього штрафу у сумі 34 000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі цієї постанови державним виконавцем Бериславського відділу ДВС Південного МРУ Мін`юсту (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП № 79546040 та винесено ряд постанов:

-про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2025 р. на підставі постанови РТЦК;

-про накладення арешту на кошти боржника від 07.11.2025 р.;

-про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника (у військовій частині НОМЕР_1 НГУ) від 10.11.2025 р.

Таким чином, постанови ДВС вже призвели до втручання у майнові права позивача та зменшення його грошового забезпечення як військовослужбовця Національної гвардії України. Оскільки предметом оспорювання є законність самої постанови РТЦК № 1280-1, застосування заходів примусового виконання цього акту до розгляду справи по суті може завдати позивачу істотної шкоди та порушити баланс між публічним і приватним інтересом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та наявні докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд зауважує, що згідно положень ч. 1, 2 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Проаналізувавши вищенаведені вимоги діючого законодавства суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві та заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів задля забезпечення позову у цій справі, а саме на підтвердження того факту, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав особи, яка звернулася до суду, таким рішенням. При цьому лише формальні посилання на наявність такої постанови та оскарження її до суду, а також наявність відкритого виконавчого провадження та проведення виконавчих дій не свідчать про очевидну незаконність винесеної постанови, всі ці доводи підлягають перевірці судом виключно після подання сторонами всіх доказів у цій справі, відтак суд не вбачає достатніх підстав задля забезпечення позову у спосіб, який співвідноситься із повним задоволенням позову.

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити повністю у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кудіна Марія Геннадіївна, про забезпечення позову у адміністративній справі № 308/16776/25.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати сторонам у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова