Справа № 420/9465/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/9465/25

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 420/9465/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій, бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.02.2022 по 03.03.2025 включно відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 3991 гривня 10 копійок в місяць за період з 26.02.2022 по 03.03.2025 включно у загальній сумі 144 493 гривні 45 копійок відповідно до норм абзацу 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України, а саме: з 04.10.2012 по 18.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 , з 19.07.2017 по 15.06.2018 у військовій частині НОМЕР_2 , з 16.06.2018 по 27.04.2020 у військовій частині НОМЕР_3 , з 26.02.2022 по 03.03.2025 у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу від 03.02.2025 № 63 позивача 03.02.2025 звільнено з військової служби за станом здоров`я. Проте, вказує позивач, йому у період проходження військової служби не у повному обсязі було виплачено індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач 18.10.2021 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_2 із проханням виплатити індексацію грошового забезпечення. Військовою частиною НОМЕР_2 не надано відповідь на заяву позивача.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 по 31.10.2018 не перевищила порогу індексації у розмірі 103 відсотка, тому відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, індексація грошових доходів населення не проводиться. Позивачу нараховувалась і виплачувалась індексація грошового забезпечення, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення Позивача за період з 26.02.2022 по 03.03.2025. А саме: в лютому 2022 року було нараховано та виплачено 72,04 гривень, в березні та квітні 2022 року - 672,35 гривень, в травні 2022 року - 913,01 гривень, в червні 2022 року 1017,21 гривень, в липні 2022 року 1066,00 гривень, з серпня по жовтень 1281,80 гривня, в листопаді 1424,80 гривні, в грудні 1470,83 гривень індексації грошового забезпечення. В подальшому після відновлення нарахування індексації грошового забезпечення позивачу було виплачено в серпні-грудні 2024 року та за січень, лютий 2025 року 130,20 гривень, а в березні 2025 року 254,35 гривні. Таким чином, зазначає представник відповідача, заборгованість відповідача перед позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 03.03.2025 відсутня.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.06.2025 у справі № 420/9465/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що в результаті протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_3 , яка полягала у невиплаті позивачу у період проходження служби індексації-різниці грошового забезпечення в момент переводу позивача до військової частини НОМЕР_1 , першою не було записано у грошовий атестат щомісячну індексацію-різницю, яка виплачується до наступного підвищення посадових окладів згідно рішення Уряду, внаслідок чого відповідачем не здійснювалась така виплата у період з 26.02.2022 по 03.03.2025.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2025 №63 капітана 3 рангу ОСОБА_1 , старшого офіцера оперативно-технічного відділення штабу військової частини НОМЕР_4 , звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від "26" лютого 2025 року №141 на підставі пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу)), вважати таким, що "03" березня 2025 року, справи та посаду здав, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення (застосування за призначенням) з "04" березня 2025 року.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 йому нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення: в лютому 2022 року - 72,04 грн, в березні та квітні 2022 року - 672,35 грн, в травні 2022 року - 913,01 грн, в червні 2022 року 1017,21 грн, в липні 2022 року 1066,00 грн, з серпня по жовтень 1281,80 грн, в листопаді 1424,80 грн, в грудні 1470,83 грн, в серпні-грудні 2024 року та у січні-лютому 2025 року 130,20 грн, в березні 2025 року 254,35 грн.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що згідно з довідкою про військову службу ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 575, позивач з 23.11.2005 по 27.04.2020 проходив службу у Збройних Силах, та був звільнений у запас.

26.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 призваний за мобілізацією.

03.03.2025 на підставі п.п. «б» п. 2 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військову обов`язок та військову службу» звільнений у запас.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.11.2024 у справі № 420/16378/24 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасував в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а також зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.06.2018 із урахуванням абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Прийняв нове рішення в цій частині, яким зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 по 15.06.2018 включно, а саме за період з 19.07.2017 по 28.02.2018 включно індексацію грошового забезпечення в сумі 27 069, 90 грн. та за період з 01.03.2018 по 15.06.2018 індексацію-різницю в сумі 3 991, 10 грн. на місяць у загальній сумі 13 968, 85 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В решті позову відмовив.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 залишив без змін.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому індексації-різниці, право на яке встановлене постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 420/16378/24, у сумі 3991,10 грн в місяць за період з 26.02.2022 по 03.03.2025, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що посадовий оклад позивача, який був призваний у лютому 2022 року на військову службу в особливий період у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього 26.02.2022 на посаду.

Отже, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078.

Колегія суддів погоджується по суті з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, зокрема, 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

На підставі аналізу вищенаведених положень законодавства, можливо дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Ключові питання щодо індексації грошового забезпечення позивача, які потребують вирішення в контексті розгляду даної справи стосуються права позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення, відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 420/16378/24, у сумі 3991,10 грн в місяць за період з 26.02.2022 по 03.03.2025.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з таких міркувань.

З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

У контексті наведеного, апеляційний суд зазначає, що термін «індексація-різниці» фактично запроваджений Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, як позначення другого виду індексації грошового забезпечення право на яку виникає на підставі абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Як зазначено Верховним Судом у пункті 102 постанови від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Верховний Суд у пункті 106 вказаної постанови виснував, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

Так, Верховний Суд у пункті 108 тієї ж постанов дійшов висновку, що якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 по справі № 400/3826/21, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 28 серпня 2023 року по справі № 420/17338/22, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.02.2025 у справі № 420/2653/24 виснував, що за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

Аналогічна правова позиція неодноразово була наведена в постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 23.05.2024 у справі № 160/15411/23, від 30.11.2023 у справі № 420/616/23, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 10.04.2024 у справі № 200/564/23.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.11.2024 у справі № 420/16378/24 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії скасував в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а також зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.06.2018 із урахуванням абз. 4, 6 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Прийняв нове рішення в цій частині, яким зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; Код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) індексацію грошового забезпечення за період з 19.07.2017 по 15.06.2018 включно, а саме за період з 19.07.2017 по 28.02.2018 включно індексацію грошового забезпечення в сумі 27 069, 90 грн. та за період з 01.03.2018 по 15.06.2018 індексацію-різницю в сумі 3 991, 10 грн. на місяць у загальній сумі 13 968, 85 грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

В решті позову відмовив.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 залишив без змін.

Тобто, вказаною постановою, зокрема, встановлено право позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.06.2018 в сумі 3 991, 10 грн. на місяць відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, до дати наступного підвищення посадових окладів, або до наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення з військової частини.

При цьому, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що згідно з довідкою про військову службу ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 575, позивач з 23.11.2005 по 27.04.2020 проходив службу у Збройних Силах, та був звільнений у запас.

Відтак, колегія суддів зазначає, що у зв`язку зі звільненням з військової служби позивач з 27.04.2020 втратив право на подальше отримання індексації-різниці у сумі 3 991,10 грн. на місяць відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, яка була встановлена постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 420/16378/24.

Як правильно вказав суд першої інстанції, посадовий оклад позивача, який був призваний у лютому 2022 року на військову службу в особливий період у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою № 704, яка вже діяла на момент призначення останнього 26.02.2022 на посаду.

З огляду на викладене, є правильними висновки суду першої інстанції про те, що у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзаців 4, 6 Порядку №1078 за період з 26.02.2022 по 03.03.2025.

За наведеного, на думку колегії суддів суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 420/9465/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк