Справа № 460/20974/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Друзенко Н.В., після одержання позовної заяви
до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом, суд виходить з наступного.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 у справі №460/7795/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 у справі №460/7086/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.04.2019 призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення відповідно до довідки наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №121/1126 від 07 вересня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №460/19562/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №121/1126 від 07.09.2020 без обмеження її максимального розміру.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №460/17482/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01.07.2021 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з врахуванням 90% грошового забезпечення, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, зобов`язано провести нарахування та виплату проіндексованої пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", з врахуванням 90% грошового забезпечення, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум та провести нарахування та виплату проіндексованої пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", з врахуванням 90% грошового забезпечення, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вищевказаних судових рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області був проведений перерахунок пенсії, за яким на виконання вищевказаних судових рішень нараховано, але не виплачено ОСОБА_1 : за період з 01.04.2019 по 31.03.2021 - 88374,64 грн., за період з 01.04.2019 по 30.04.2022 - 117022,22 грн., за період з 01.01.2020 по 30.06.2021 - 21903,57 грн., за період з 01.07.2021 по 31.12.2023 - 83942,46 грн. Загальна сума заборгованості, нарахована на виконання судових рішень складає 311242,89 грн., і пред`явлена до стягнення у даному позові разом з оскарженням дій Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області по їх невиплаті.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах урегульовані розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, за правилами частини другої статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382- 3 і 383 цього Кодексу.

Так, за приписами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частин першої, третьої та дев`ятої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Також з метою належного виконання судового рішення статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість зміни способу і порядку його виконання.

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, які мають на меті забезпечення належного виконання судових рішень.

За висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 у справі №355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16-а, від 22.08.2019 у справі №522/10140/17, від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а, наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 16.02.2019 у справі № 816/2016/17 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі №320/19014/23, від 21.02.2024 у справі №140/17323/23 та від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24, від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22, від 21.02.2024 у справі № 140/17323/23, від 28.01.2025 у справі № 460/10443/24.

У постанові від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 16.02.2019 у справі № 816/2016/17 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 320/19014/23, від 21.02.2024 у справі №140/17323/23 та від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24.

У постановах від 18.01.2024 у справі №160/2888/23 та від 30.04.2025 у справі №440/10814/24 Верховний Суд констатував, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених процесуальним законодавством та про виконавче провадження. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 06.08.2024 у справі № 560/4755/20, від 14.08.2024 у справі №580/5660/22, від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24.

ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у неналежному виконані рішень Рівненського окружного адміністративного суду у справах №№460/7795/20, 460/7086/21, 460/19562/22, 460/17482/23, з огляду на те, що нараховані на виконання таких судових рішень суми фактично йому не виплачені. Також ОСОБА_1 просить зобов`язати стягнути на його користь нараховану (невиплачену) заборгованість, утворену на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду у справах №№460/7795/20, 460/7086/21, 460/19562/22, 460/17482/23 у розмірі 311242,89 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 шляхом подання позову, фактично просить про судовий контроль за виконанням судових рішень і ставить питання про зміну порядку та способу виконання таких рішень.

З наведеного слідує, що спірні відносини у даній справі виникли у зв`язку із неналежним і неповним виконанням відповідачем рішень Рівненського окружного адміністративного суду у справах №№460/7795/20, 460/7086/21, 460/19562/22, 460/17482/23, ухвалених на користь позивача.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися у справах №№460/7795/20, 460/7086/21, 460/19562/22, 460/17482/23, а тому вимоги позивача, заявлені ним в межах цієї справи слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному статтями 378, 382 - 382.3, 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Спірні правовідносини мають бути вирішені в межах виконання рішень у справах №№460/7795/20, 460/7086/21, 460/19562/22, 460/17482/23, а не окремого позову. Тому розгляд справи №460/20974/25 за правилами адміністративного судочинства неможливий, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи зміст пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України в контексті неможливості розглядати позов в цій справі за правилами адміністративного судочинства саме в порядку позовного провадження, суд доходить висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема, у постанові від 10.04.2025 по справі №420/29059/24, від 10.07.2025 по справі №520/4975/25, від 22.10.2025 по справі №340/2017/25, неодноразово зазначав про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вимоги, заявлені у справі, не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства в межах окремої судової справи, вони можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви позивача, поданої до суду з метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись статтями 170, 248, 256, 294, 295, 378, 382 - 382.3, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 18 листопада 2025 року.

Суддя Н.В. Друзенко