Справа № 160/9779/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2025 року м. Дніпросправа № 160/9779/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі №160/9779/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо неправомірного заниження суми премії за лютий 2022 р. на 133,51 грн. та стягнути 133,51 грн. з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нездійснення перерахунку суми компенсації за 3 доби невикористаної відпустки з урахуванням суми виплат за службу у нічний час та індексації та стягнути 182,03 грн. з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням суми виплат за службу у нічний час та стягнути суму 500,65 грн. з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного повного розрахунку при звільненні та стягнути середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 квітня 2022 р. по 29 жовтня 2022 р. в сумі 72621,12 грн. з відрахуванням законодавчо встановлених податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що після його звільнення зі служби в Національній поліції, відповідач провів з ним розрахунок не в повному обсязі та несвоєчасно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 та стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21641,09 гривень без відрахування законодавчо встановлених податків та зборів. В решті позовних вимог судом відмовлено.

Позивач рішення суду в частині, якою йому відмовлено у задоволенні позову, в апеляційному порядку не оскаржив.

Відповідач у поданій апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що сума, що підлягала виплаті ОСОБА_1 у лютому 2022 року - 4934,59 грн. перерахована йому в цей же місяць. У квітні - травні 2022 року ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 26562,20 грн. Відповідно до пункту 8 розділу VIІІ Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується поліцейським не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Відтак, одноразова грошова допомога виплачена позивачу з дотриманням приписів наведеної правової норми. Також, Закон № 2262 та Постанова № 393 не містять норм щодо строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні та не містять норм щодо зобов`язання проведення виплати цієї допомоги у день звільнення зі служби, тому апелянт вважає, що ним не було допущено порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 і суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення середнього заробітку з відповідача у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні позивачу.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

ОСОБА_1 , у період з 07 листопада 2015 року по 08 лютого 2022 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області. Відповідно до Наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 07.02.2022 року №142 о/c старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , звільнено з посади інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №10 Криворізького районного управління поліції (далі інспектор СРПП ВП № 10 КРУП), з 08 лютого 2022 року, на підставі п. 7 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». 10.02.2022 року відділом кадрового забезпечення КРУП ГУНП в Дніпропетровській області спільно з управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1. надано письмове повідомлення про здійснення остаточного розрахунку, з якого вбачалися виплати в вигляді грошового забезпечення за період часу з 01.02.2022 року по 08.02.2022 року в сумі 3561,55 грн. (до виплати 3508,12 грн.), компенсацію невикористаної відпустки за 3 доби в сумі 1068,79 грн. (до виплати 1052,76 грн.) та одноразової вихідної допомоги при звільненні в сумі 26562,20 грн. (до виплати 26163,77 грн.) на особову картку у АТ КБ «Приватбанк» позивача, в повідомленні було прописано, що перші дві суми буде виплачено в лютому місяці 2022 року, а дату виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу буде повідомлено додатково, таким чином за лютий 2022 року загалом позивачу мало бути виплачено 4630,34 грн. (до виплати 4560,88 грн.).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було проведено розрахунок із позивачем в день його звільнення, наслідком чого є відповідальність, встановлена статтею 117 КЗпП України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України (в редакції, чинній на дату звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Скаржник/відповідач наполягає на тому, що виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відбулась у строки, визначені пунктом 8 розділу VIІІ Порядку № 260, відповідно до якого одноразова грошова допомога при звільненні виплачується поліцейським не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 наказом від 06 квітня 2016 р. затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ № 539 від 17.07.2020).

Згідно пункту 3 цього наказу видатки здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті на утримання Національної поліції.

Наказом № 539 (який набрав чинності з 21 серпня 2020 р.) Порядок № 260 доповнено новим розділом VI «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби». Згідно з пунктом 8 розділу VI Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється, у тому числі, Національною поліцією, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частини четверта статті 9 Закону № 2262-ХІІ).

Аналогічні норми містяться також і в пункті 10 Порядку № 393, відповідно до якого поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Поліцейським виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали (абзац другий пункту 14 Порядку № 393).

Питання щодо можливості настання для територіального органу поліції відповідальності, передбаченої у частині першій статті 117 КЗпП України, за виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції не в день звільнення, а пізніше (із затримкою), у зіставленні з приписами пункту 8 розділу VI Порядку № 260, досліджувалось Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2022 р. у справі № 160/20449/21.

Верховний Суд у цій справі зазначив наступне:

«Положення статей 116, 117 КЗпП України - загального для цих правовідносин закону - інакші за змістом, але це не дає підстав вважати, що вони мають пріоритетне застосування чи взагалі підлягають застосуванню при вирішенні цього спору.

Отримання одноразової грошової допомоги при звільненні (та умови, за яких це право може бути реалізоване) передбачене законами № 580-VIII, № 2262-ХІІ і конкретизоване у виданих на їх підставі підзаконних нормативних актах (одним з яких є Порядок № 260), норми яких мають сприяти реалізації приписів зазначених законів.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції є одним із аспектів проходження публічної служби в Національній поліції України і норми законів та підзаконних актів (окремі з яких написані вище), які регулюють цей сегмент питань, є спеціальні для цих правовідносин.

Строки виплати одноразової грошової допомоги, право на отримання якої встановлює Закон № 580-VIII і - опосередковано через його статтю 102 - Закон № 2262-ХІІ, передбачені у пункті 8 розділу VI Порядку № 260 (в редакції, яка діє з 21 серпня 2020 року), тому немає підстав вважати, що норми спеціального законодавства не регулюють цих правовідносин як умову для (субсидіарного) застосування загального [трудового] законодавства, як-от статей 116, 117 КЗпП України. Варто додати також, що коли спеціальні норми інакше регулюють певні питання щодо проходження публічної служби, то це ще не свідчить про наявність прогалини у регулюванні, яку можна заповнити чи замінити загальними нормами.

Частини перша статті 116 і частина перша 117 КЗпП України не можуть застосовуватися безвідносно одна до одної, адже перебувають у системному і змістовному зв`язку. Застосування до одних і тих самих правовідносин одночасно двох нормативних актів, які містять: один - загальні норми (частина перша статті 117 КЗпП України), а інший (пункт 8 розділу VІ Порядку № 260) - спеціальні норми, які між собою не поєднується, закладає суперечність і непослідовність, врешті - правову невизначеність. Інакше кажучи, такого бути не може. Зважаючи на приписи пункту 8 розділу VI Порядку № 260 колегія суддів вважає, що відповідач не допустив порушення, коли не виплатив позивачеві одноразової грошової допомоги саме в день звільнення 11 травня 2021 року, а оцінювання дій відповідача через призму положень статей 116, 117 КЗпП України видається недоречним і невиправданим з мотивів, які написані вище.

Нормативні приписи залишаються обов`язковими (імперативними) для відповідача як територіального органу Національної поліції й факт звільнення позивача зі служби в поліції (тобто втрата ним статусу поліцейського) за описаних обставин справи ніяким чином не впливає на необхідність їх дотримання суб`єктом владних повноважень.

У цьому зв`язку варто зауважити також, що наявність словосполучення «при звільненні» після слів «одноразова грошова допомога» у цьому контексті вказує не на дату/строк її виплати, а радше на підставу, подію, з якою пов`язується її виплата й визначає цільове призначення цього платежу. Тому суперечності приписів пункту 8 розділу VI Порядку № 260 положенням частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ немає. Розміщеннях окремих із цих спеціальних норм у підзаконному нормативному акті (з уваги на спосіб, у який законодавець врегулював відносини у сфері проходження публічної служби у Національній поліції України) в описаній ситуації не применшує їхньої юридичної сили перед нормою загальною, яка може застосуватися до відносин публічної служби лише субсидіарно».

Також, Верховний Суд у постанові від 18 травня 2023 р. у справі № 240/37652/21 не знайшов підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у наведеній вище постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 р. у справі №160/20449/21.

Отже, відповідач не несе відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України у випадку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження.

Повертаючись до обставин справи, колегія суддів зазначає, що позивач був звільнений 08 лютого 2022 р., а виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 26163,77 грн. була здійснена 28 квітня 2022 р., тобто після надходження бюджетних коштів. У травні 2022 року, після проведеного перерахунку суми одноразової грошової допомоги з урахуванням премії, позивачу було донараховано 2730,70 грн., які виплачені 30 травня 2022 р. решта суми була також виплачена 29 липня 2023 р. за судовим рішенням у справі №160/7731/22, яке набрало законної сили 28 липня 2023 р.

Крім того, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 р. у справі №160/7731/22 вже було стягнуто з відповідача середнє грошове забезпечення в сумі 31179,72 грн. за затримку розрахунку при звільненні з виплати одноразової грошової допомоги. Подвійна відповідальність за несвоєчасну виплату при звільненні одного виду виплати чинним законодавством не передбачена.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні - відсутні.

Щодо несвоєчасної виплати коштів за службу у нічний час та індексацію грошового забезпечення.

Судом першої інстанції також встановлено, що за судовими рішеннями у справі № 160/6380/22 позивачу нарахована доплата за службу в нічний час на суму 2468,04 грн. Після відрахування податків і зборів здійснена виплата 29.07.2023 в розмірі 2431,02 грн. За судовими рішеннями у справі №160/2867/23 нарахована індексація грошового забезпечення в сумі 3375,17 грн. Після відрахування податків і зборів здійснена виплата 12.12.2023 в розмірі 3324,54 грн. Також позивачу нараховано надбавку за стаж служби у розмірі 800 грн., яку виплачено 10.05.2024 на суму 788 грн. після відрахування податків і зборів.

Отже, загальна сума грошового забезпечення, виплата якого здійснена з порушенням строку, встановленого статтею 116 КЗпП України, складає 6643,21 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що загальна сума, що підлягала сплаті позивачу при звільненні становить 45035,44 грн. Ця обставина відповідачем не спростована.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2025 р. у справі № 489/6074/23 дійшла до висновку, що обмеження періоду нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні шістьма місяцями, запроваджене до статті 117 КЗпП України Законом № 2352-IX, установлює максимальну межу відповідальності роботодавця. Ця законодавча межа не нівелює фундаментальних принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також не змінює компенсаційного характеру відповідної виплати.

Сума, яка виплачена позивачу із порушенням (6643, 21 грн.) складає 14,8 % від загальної суми, яка підлягала виплати при звільненні (45035,44 грн.).

Розрахунок середньоденного забезпечення позивача наведено в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/7731/22 і який здійснено на підставі довідки про доходи №1545.

Сума грошового забезпечення позивача за грудень 2021 - 12186,01 грн., сума грошового забезпечення за січень 2022 - 12284,36 грн. Загальна сума грошового забезпечення за два місяці перед звільненням становить 24470,37 грн. Середньоденне грошове забезпечення за два місяці, що передують звільненню складає 394,68 грн. (24470,37/62 к.д).

Шестимісячний період, який визначений позивачем у відповідності до статті 117 КЗпП України, складає 183 дні.

Загальна сума компенсації в межах цього періоду складає 72226,44 грн., що в 10,8 разів вище за суму, яка виплачена в порушенням строку розрахунку при звільненні. Відшкодування такої суми за рахунок відповідача не відповідає принципу розумності та співмірності.

При розрахунку із застосуванням принципу пропорційності сума компенсації складає 10689,51 грн. (72226, 44 х 14,8%).

Виходячи з принципу справедливості, розумності, співмірності та пропорційності, колегія суддів вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 10689,51 грн.

За результатом перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України з підстави невірного визначення судом суми середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, без врахування спеціальних норм матеріального права. Адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з мотивів, наведених у цій постанові.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 р. - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 4010886) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 10689 (десять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 51 коп.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 жовтня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий