Справа № 560/12706/25
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області:

- № від 02.07.2025 про сплату про сплату 302435,27 грн., податку на доходи фізичних осіб що сплачують фіз.особи за результатами річного декларування (з них за податковими зобов`язаннями 274941,15 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 27494,12 грн.);

- № від 02.07.2025 про сплату 532225,10 грн., податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), (з них 483841,00 грн. за податковими зобов`язаннями та штрафними (фінансовими) санкціями 48384,10 грн.).

Не погоджуючись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивач вважає його таким, що прийнятий всупереч нормам податкового законодавства, тому вважаючи рішення податкового органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 25.07.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Із позовними вимогами не погоджується, вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Податковим кодексом України, у зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив про безпідставність вказаних відповідачем у відзиві на позов тверджень.

Представник Головного управління ДПС у Хмельницькій області подав до суду додаткові пояснення по справі.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши обставини справи, доводи викладені сторонами, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання порядку повноти та правильності нарахування та сплати єдиного податку, реєстрації платником податку на додану вартість, повноти та правильності нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2022 по 31.03.2025.

За результатами проведеної перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 05.06.2025 №10499/22-01-24-06/.

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пп. «ж» пп.14.1.54. п.14.1 ст.14, п.177.2, п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV із змінами та доповненнями (далі - ПК України), в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за перевіряємий період на суму 274941,15 грн, в тому числі за 2022 рік на 50966,79 грн., за 2023 рік на 127247,94 грн., за 2024 рік на 96726,42 грн.;

- п.180.1 ст.180, п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183, п.185.1. ст.185, п.187.1, п.187.7 ст.187, п.188.1. ст.188 ПК України ФОП ОСОБА_1 за період з 11.04.2023 по 31.03.2025 занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість з отриманого доходу від здійснення підприємницької діяльності на суму 483 841 грн., а саме: квітень 2023 року - 9857 грн., травень 2023 року - 18140 грн., червень 2023 року - 19824 грн., липень 2023 року - 21681 грн., серпень 2023 року - 21651 грн., вересень 2023 року - 27331 грн., жовтень 2023 року - 21817 грн., листопад 2023 року - 22110 грн., грудень 2023 року - 27221 грн., січень 2024 року - 31450 грн., лютий 2024 року - 28284 грн., березень 2024 року - 26513 грн., квітень 2024 року - 29363 грн., травень 2024 року - 20904 грн., червень 2024 року - 8782 грн., липень 2024 року - 35881 грн., серпень 2024 року - 8305 грн., вересень 2024 року - 6169 грн., жовтень 2024 року - 17098 грн., листопад 2024 року - 11248 грн., грудень 2024 року - 10085 грн., січень 2025 року - 15398 грн., лютий 2025 року - 21970 грн., березень 2025 року - 22759 грн.

На підставі зазначеного акту ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) форми «Р» від 02.07.2025 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного декларування» на загальну суму 302 435,27 грн, в т.ч. основний платіж - 274 941,15 грн, штрафні санкції -27 494,12 грн;

2) форми «Р» від 02.07.2025 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 532 225,10 грн, в т.ч. основний платіж - 483 841 грн, штрафні санкції - 48 384,10 грн.

Позивач, вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Як зазначалося вище, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання порядку повноти та правильності нарахування та сплати єдиного податку, реєстрації платником податку на додану вартість, повноти та правильності нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2022 по 31.03.2025, за результатами якої складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 05.06.2025 №10499/22-01-24-06/.

У вищезазначеному акті податковий орган зазначив, що перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пп. «ж» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п. 177.2, п. 177.1 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за перевіряємий період на суму 274 941,15 грн, в тому числі за 2022 рік на 50 966,79 грн, за 2023 рік на 127 247,94 грн, за 2024 рік на 96 726,42 грн.

Відповідно до пп. «ж» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, доходом з джерелом походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема у вигляді доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю. Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, визначений відповідно до п. 177.2 ст. 177 Кодексу.

Відповідно до п. 177.1 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, встановленою п. 167.1 ст. 167 ПК України. Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід - різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручкою у грошовій та негрошовій формі) та документально підтвердженими витратами підприємця.

Згідно з п. 177.3 ст. 177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник ПДВ, до доходу не включаються суми ПДВ, що входять до ціни проданих товарів (робіт, послуг). За пп. 177.3.1 п. 177.3 ст. 177 ПК України не включаються до доходу також суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідач при визначенні доходу в акті перевірки до сум, отриманих за безготівковими розрахунками із застосуванням платіжного терміналу (POS-терміналу) із використанням послуги торгового еквайрингу, додав суми виторгів, зафіксованих РРО/ПРРО та відображених в інформаційній системі СОД РРО, тобто фактично двічі врахував кошти, отримані за безготівковими розрахунками із застосуванням POS-терміналу.

Під час здійснення розрахункової операції з використанням платіжних карток та POS-терміналу продавець здійснює фіскалізацію операції через РРО/ПРРО з видачею фіскального чеку, що автоматично призводить до відображення суми операції в СОД РРО. Оскільки операція відбувається у безготівковій формі, відповідно до умов договору торгового еквайрингу кошти покупця надходять на банківський рахунок продавця.

Таким чином, безпідставним та необґрунтованим є додавання цих двох показників (суми реалізації, проведеної через РРО/ПРРО, та суми надходжень на рахунок через POS-термінал), оскільки використання POS-терміналу є способом розрахунку, а не окремим видом доходу. Такий підхід податкових інспекторів призводить до штучного дублювання доходу, що суперечить положенням ПК України та фактичним обставинам справи.

Суд встановив, що РРО/ПРРО надає повну інформацію про суми операцій, проведених із використанням платіжних карток (спосіб оплати зазначається у фіскальному чеку), тоді як банківська виписка лише підтверджує зарахування коштів, що вже були фіскалізовані. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували отримання ФОП ОСОБА_1 будь-яких інших, додаткових сум доходу, окрім тих, що вже включені в дані РРО/ПРРО.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Дія цього закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За визначеннями, наведеними у статті 2 3акону №265/95-ВР, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Безпосередній зміст обов`язку платника податку, який визначений у пункті 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, полягає у тому, щоб усі розрахункові операції відбувалися саме із застосуванням РРО і на повну суму покупки.

З аналізу вказаних норм, випливає, що Законом №265/95-ВР ототожнюються правила застосування РРО/ПРРО як для готівкових так і безготівкових розрахунків, здійснених за допомогою ЕПЗ (зокрема, через POS -терміналів), що проводяться суб`єктами господарювання всіх форм власності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 затверджено Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України №1057 (далі - Порядок №1057).

Суб`єкти господарювання, які використовують ПРРО, повинні передавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких ПРРО (пункт 1.7 Порядку №1057).

СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП (пункт 2.2 Порядку №1057).

Пунктами 1, 2 Розділу ІІ "Функціонування СОД РРО" Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477 встановлено СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів. СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивача подавала до Головного управління ДПС у Хмельницькій області заяви форми №1-ПРРО про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій, який знаходиться за місцем провадження господарської діяльності, що не заперечувалося і відповідачем.

Позивач здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі та діяльність у сфері громадського харчування за готівковим та безготівковими розрахунками із застосуванням платіжного терміналу (POS-термінал), користуючись послугою торгового еквайрингу для прийняття до оплати всіх типів карток платіжних систем.

Згідно пп.9 п.3 розділу І "Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів", затвердженого постановою Національного банку України 29.07.2022 №164 (далі - Положення № 164) еквайринг платіжних інструментів (далі - еквайринг) - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі.

Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом (пп.11 п.3 розд. І Положення №164).

Еквайринг здійснюється уповноваженим банком - еквайром, який надає торговцю платіжні термінали (POS-термінали) для торгового еквайрингу.

Торговий еквайринг - це послуга, що дає можливість торговцям приймати безготівкові платежі за товари та послуги через термінали точок продажу платіжними картками.

Порядок здійснення еквайрингу з використанням електронних платіжних засобів (далі - ЕПЗ) регламентовано статтею 37 Закону України "Про платіжні послуги" від 30.06.2021 №1591-IX (далі - Закон №1591-IX).

За визначенням платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки (п.56 ч.1 ст.1 Закону №1591-IX).

Електронний платіжний засіб визначений як електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом (п.56 ч.1 ст.1 Закону №1591-IX).

Платіжний пристрій - технічний пристрій (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування, програмно-апаратне середовище мобільного телефону, інший пристрій), що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою (п.65 ч.1 ст.1 Закону №1591-IX).

Отже, POS-термінал дозволяє приймати оплату від покупців за місцем продажу товарів/послуг платіжними картками, якими ініціюється переказ коштів з рахунку покупця на рахунок торговця за посередництвом банка - екваєра.

Таким чином, приймання платежів із використанням POS-терміналу є саме «прийманням від покупця платіжних карток», що відповідає ознакам розрахункової операції у розумінні Закону №265/95-ВР, а тому такі операції підлягають обов`язковому проведенню через РРО/ПРРО.

Під час здійснення безготівкових розрахункових операцій через POS-термінал продавцем здійснювалась їх фіскалізація із застосуванням РРО/ПРРО з видачею покупцеві фіскального чека, що автоматично забезпечувало відображення відповідних сум в інформаційній системі СОД РРО. Оскільки розрахунки проводилися у безготівковій формі, відповідно до договору еквайрингу кошти надходили безпосередньо на банківський рахунок продавця - ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується банківськими виписками за перевіряємий період.

Крім того, згідно з інформацією, що міститься в Системі обліку даних РРО у розділі «Реєстри: дані чеків товари», відображено всі кошти, отримані позивачем безготівковим шляхом через платіжний термінал. Це свідчить про повне внесення таких операцій до відповідних реєстрів та їх фіскалізацію.

Отже, враховуючи наведене, дохід, отриманий позивачем за безготівковими розрахунками із використанням банківського платіжного терміналу (POS-терміналу) в межах надання послуги торгового еквайрингу, був у повному обсязі відображений у Системі обліку даних РРО, оскільки позивачем належним чином здійснювалася фіскалізація кожної операції шляхом формування та видачі фіскального чека через програмний реєстратор розрахункових операцій.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 рядки 11-18 фіскального чека заповнюються у разі застосування під час проведення розрахунків з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій.

Верховний Суд в постанові від 03.11.2023 у справі №640/23582/21 сформулював правову позицію щодо застосування норм пункту 4 розділу ІІ Положення №13.

Зокрема Верховний Суд вказав, що суб`єкт господарювання при здійснені розрахункової операції в розрахунковому документі зазначає рядки 10-17, зазначені в пунктах 2, 4, 5 розділу ІІ Положення №13 (нумерація рядків фіскального чеку в редакції до липня 20221 року) лише у разі застосування під час проведення розрахунків електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій. У разі, якщо платіжний термінал не з`єднаний з РРО, господарюючий суб`єкт не зобов`язаний вказувати ці реквізити в розрахунковому документі. В такому випадку немає підстав розцінювати не відповідність (не роздрукування, не видача) розрахункового документу встановленим вимогам, як порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР. Діючим законодавством не встановлено обов`язку використовувати лише платіжні термінали, з`єднанні або поєднанні з РРО/ПРРО. Не заповнення у фіскальному чеку рядків 10 - 17 не змінює встановленого факту придбання товару покупцем у визначеного продавця, а згаданий чек підтверджує виконання розрахункової операції.

Враховуючи викладене, позивач зауважує, що РРО/ПРРО дає можливість отримати інформацію щодо суми операцій, проведених із використанням платіжних карток або готівки, тоді як банківська виписка дає інформацію виключно про суму коштів, що фактично надійшли на банківський рахунок. Тобто ці дві системи відображають одну й ту саму господарську операцію у різних її етапах: фіскалізацію розрахунку та фактичне зарахування коштів.

Аналізуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач, включаючи до доходу позивача за періоди з 01.01.2022 по 31.12.2024 як виторг, проведений через РРО/ПРРО за готівковими та безготівковими розрахунками, так і дохід, отриманий безготівковим шляхом через POS-термінал у межах договору еквайрингу, фактично допустив подвійне врахування одних і тих самих сум виручки. Таке дублювання відображених операцій не ґрунтується на фактичних даних та призводить до штучного збільшення обсягів доходу позивача.

Зокрема, відповідно до позиції ГУ ДПС у Хмельницькій області, викладеної в Акті перевірки щодо 2022 року, зазначено таке. За даними інформаційних баз ДПС України виторги, проведені через РРО від реалізації товарів, становили 366 847,50 грн, у тому числі акцизний податок - 4 146,90 грн. Водночас, згідно з банківськими виписками по рахунку ритейлеру № НОМЕР_1 , дохід від реалізації товарів та надання послуг становив 431 394,39 грн. На цій підставі контролюючий орган визначив загальний оподатковуваний дохід без урахування акцизного податку у розмірі 794 095 грн та дійшов висновку про заниження доходу позивачем у сумі 283 148,83 грн.

Разом із тим, вказане «заниження доходу» контролюючий орган обґрунтовує різницею між сумами, отриманими на банківський рахунок ритейлеру через POS-термінал, та задекларованим доходом, не врахувавши, що суми, отримані шляхом еквайрингу, вже були відображені у виторгах, проведених через РРО/ПРРО, які в автоматичному режимі передавалися до баз даних ДПС України відповідно до реквізитів фіскальних чеків. У такий спосіб контролюючий орган повторно включив до доходу суми безготівкових розрахунків, які вже були фіскалізовані через РРО/ПРРО.

Фактичні дані позивача за 2022 рік підтверджують відсутність заниження доходу: задекларований загальний річний дохід становить 510 946,17 грн; з них 366 847,50 грн - виторг, фіскалізований через РРО від реалізації товарів (включно з операціями еквайрингу); 144 098,67 грн - надходження на банківський рахунок за операціями, які не дублюють дані РРО.

Таким чином, дані інформаційних систем ДПС України містять 366847,50 грн виторгу через РРО, однак у Акті перевірки не зазначено, що ця сума включає як готівкові, так і безготівкові (еквайрингові) розрахункові операції. Тобто контролюючий орган не врахував специфіку проведення розрахунків через POS-термінал та їх фіскалізації через РРО/ПРРО, що призвело до подвійного врахування одних і тих же сум.

Інформація, яка зберігається у СОД РРО, відображає повний обсяг розрахункових операцій та реквізити кожного фіскального чека, що свідчить про належну фіскалізацію всіх розрахунків, здійснених позивачем у 2022 році.

Аналогічні невідповідності простежуються і в частині висновків контролюючого органу за 2023 рік. Так, відповідно до позиції ГУ ДПС у Хмельницькій області, за даними інформаційних систем ДПС України виторги, проведені через РРО від реалізації товарів, становили 821 541,00 грн, у тому числі акцизний податок - 8 782,34 грн. Водночас згідно з банківськими виписками по рахунку ритейлеру № НОМЕР_1 дохід від реалізації товарів та наданих послуг за 2023 рік становив 718 640,40 грн. На підставі цих даних контролюючий орган визначив загальний оподатковуваний дохід у розмірі 1 531 399 грн та дійшов висновку про заниження доходу позивачем у розмірі 706 933 грн.

Разом із тим контролюючий орган не врахував, що сума у 821 541,00 грн, яка міститься в базах даних ДПС України як виторг через РРО, уже включає в себе всі розрахункові операції, у тому числі еквайрингові платежі, що були зафіксовані та передані до СОД РРО в автоматичному режимі при фіскалізації фіскальних чеків. Тобто сума у 706 933 грн, яка надійшла на рахунок ритейлеру як результат операцій через POS-термінал, уже була відображена через РРО як розрахункові операції позивача. Незважаючи на це, контролюючий орган повторно включив її до доходу підприємця як «окремий» дохід, отриманий на банківський рахунок, чим фактично здійснив подвійне врахування одних і тих же сум.

Крім того, з банківських виписок за рахунком НОМЕР_1 убачається, що сума 2 925,00 грн від реалізації товарів та послуг також була фіскалізована через РРО та передана до баз даних ДПС України, тоді як контролюючий орган врахував її вдруге як окреме «банківське» надходження. Водночас у виписках банку відображаються й суми еквайрингу, що не враховано при складанні Акту перевірки, хоча ці операції вже включені до виторгу через РРО.

Отже, відповідно до даних ДПС України, виторги через РРО від реалізації товарів у 2023 році становили 821 541,00 грн (вісімсот двадцять одна тисяча п`ятсот сорок одна гривня 00 копійок), і ця сума вже містить у собі розрахункові операції по платіжному терміналу (еквайринг), зокрема кошти в сумі 706 933 грн, які зараховувалися на банківський рахунок позивача в межах договору еквайрингу.

Таким чином, висновок контролюючого органу про нібито заниження доходу за 2023 рік є наслідком подвійного врахування еквайрингових операцій: перший раз - при фіскалізації через РРО, другий раз - при їх відображенні у банківських виписках, що свідчить про недотримання контролюючим органом вимог щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних даних.

Аналогічним чином контролюючим органом допущено помилки і при визначенні доходу позивача за 2024 рік. Так, відповідно до позиції ГУ ДПС у Хмельницькій області, згідно з даними інформаційних систем ДПС України виторги, проведені через РРО від реалізації товарів, у 2024 році становили 622 054,00 грн, у тому числі акцизний податок - 6 665,05 грн. Разом із тим, згідно з банківськими виписками по рахунку ритейлеру № НОМЕР_1 та по розрахунковому рахунку № НОМЕР_2 , надходження коштів від реалізації товарів та надання послуг становили 696992,17 грн. На підставі цих даних контролюючий орган визначив загальний оподатковуваний дохід у сумі 1404484 грн та дійшов висновку про заниження доходу позивачем у розмірі 537 369 грн.

З цієї суми контролюючий орган пов`язує: 306 263 грн - як «заниження доходу, отриманого на рахунок ритейлеру (розрахунки по терміналу)»; 231 106 грн - як «заниження доходу, отриманого від ТОВ «Епіцентр К» та Управління «Укрспортзабезпечення».

Разом із тим такі висновки не ґрунтуються на фактичних даних. По-перше, сума виторгу через РРО - 622 054,00 грн (шістсот двадцять дві тисячі п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) уже включає безготівкові розрахункові операції, що проведені через POS-термінал (еквайринг), і які автоматично фіксуються у СОД РРО під час фіскалізації відповідних фіскальних чеків. Тобто сума 306 263 грн, яка надійшла на рахунок ритейлеру, вже була відображена як розрахункові операції через РРО, однак контролюючий орган повторно включив її до доходу позивача, штучно збільшивши обсяг доходів.

По-друге, твердження контролюючого органу про «заниження доходу» на 231 106 грн, отриманого від ТОВ «Епіцентр К» та Управління «Укрспортзабезпечення», є безпідставними. Перевірка книги обліку доходів позивача свідчить, що ці надходження були відображені у повному обсязі, містять відповідні записи та включені до річного доходу ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік. Однак контролюючий орган не здійснив аналізу наданих платіжних документів, банківських виписок та книги обліку доходів, що призвело до необґрунтованих висновків у Акті перевірки.

Таким чином, дані ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік підтверджують задекларований річний оподатковуваний дохід у сумі 867115 грн, тоді як жодних доказів заниження доходу контролюючим органом не подано та не доведено.

Узагальнюючи встановлені обставини за 2022, 2023 та 2024 роки, суд зазначає, що ГУ ДПС у Хмельницькій області, на власний розсуд та без достатніх правових підстав, у Акті перевірки № 10499/22-01-24-06/ НОМЕР_3 від 05 червня 2025 року штучно завищило дохід ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 1527450,83 грн, а саме: за 2022 рік - на 283148,83 грн; за 2023 рік - на 706 933,00 грн; за 2024 рік - на 537369,00 грн.

Таке системне завищення доходу, що ґрунтується на подвійному врахуванні одних і тих же сум еквайрингових операцій та необ`єктивному аналізі даних книг обліку доходів і банківських виписок, призвело до формулювання контролюючим органом хибного висновку про нібито перевищення позивачем ліміту доходу, якого фактично не існувало.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що встановлені в акті перевірки порушення пп. «ж» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 ПК України є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.07.2025 № - таким, що прийняте без належних правових та фактичних підстав, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 02.07.2025 № , суд зазначає наступне.

Відповідно до п.180.1 ст.180 ПК України платником ПДВ є: 1) будь-яка особа, що проводить або планує проводити господарську діяльність; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбаченихстаттею 183цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п.183.1, п.183.2, п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно п.183.1, п.183.2, п.183.4 ст.183 Податкового кодексу України будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Відповідач вказує, що під час проведення перевірки щодо обов`язкової реєстрації особи як платника податку на додану вартість встановлено, що протягом розрахункового періоду визначення 12 календарних місяців для реєстрації платника ПДВ позивачем отримано дохід (загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що підлягають оподаткуванню протягом останніх 12 календарних місяців) який перевищує 1000000 грн (без урахування податку на додану вартість) в період з квітня 2022 року по березень 2023 року.

В акті перевірки відповідачем зафіксовано, що на підставі даних з ЦБД України, та електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків ФОП ОСОБА_1 у період з квітня 2022 року по березень 2023 року загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг склала 1117577,09 грн, що перевищує 1000000,00 грн, тому платник податків повинен був до 10 квітня 2023 року (включно) подати Заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Однак під час судового розгляду досліджено подані позивачем декларації про майновий стан і доходи за 2022-2024 роки, з яких встановлено, що: дохід за 2022 рік становить 510 946,17 грн; дохід за 2023 рік становить 824466 грн; дохід за 2024 рік становить 867115 грн, що не перевищує встановлений законодавством поріг у 1000000 грн.

При цьому податковим органом стверджується про виявлення факту перевищення обсягу доходу, проте загальна сума у 1117577,09 грн., яка наведена без розкриття конкретних даних: від яких саме контрагентів, у які дати та за якими господарськими операціями отримано відповідні кошти. Відповідач не обґрунтовує та не надає доказів на підставі яких саме первинних документів чи доказів ним визначено такий обсяг постачання.

Відповідно до вимог податкового законодавства, обставини, встановлені документальною перевіркою, мають бути чіткими, об`єктивними, однозначними та підтвердженими належними доказами, що не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Оскільки такі докази відповідачем не надані, суд дійшов висновку про недоведеність факту перевищення позивачем граничного обсягу доходу та, як наслідок, відсутність у нього обов`язку подання Заяви про реєстрацію платником ПДВ.

Крім того, суд звертає увагу, що в акті перевірки відповідач також зазначає про те, що відповідно до даних ЦБД України, виписок банку та електронних копій розрахункових документів і фіскальних чеків загальна сума отриманого доходу, яка підлягає декларуванню за період з 11.05.2021 по 11.07.2023, складає 29030044 грн.

Однак суд вважає, що такі зведені дані контролюючий орган враховує безвідносно до встановлених меж перевіряємого періоду, визначеного в наказі на проведення перевірки №1525-п від 04.04.2025, а саме з 01.01.2022 по 31.03.2025. Тобто податковий орган фактично вийшов за межі визначених повноважень, включивши до розрахунку обсягу доходу показники, що стосуються періоду, який взагалі не охоплюється перевіркою. Такі дії свідчать про використання контролюючим органом некоректних, узагальнених та необґрунтовано розширених даних з метою формування якомога більшого обсягу податкових зобов`язань та фінансових (штрафних) санкцій. Це свідчить про перевищення відповідачем своїх службових повноважень і створення для платника податків необґрунтованого податкового тягаря.

Суд також бере до уваги доводи позивача щодо відсутності у його діях порушень вимог п. 188.1 ст. 188, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України. Досліджені судом матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт здійснення оподатковуваних операцій у період з 11.04.2023 по 31.03.2025 у таких обсягах, що могли б слугувати підставою для нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість. Відтак твердження контролюючого органу щодо необхідності визначення ПДВ за зазначений період не знаходять свого підтвердження.

За відсутності встановленого факту вчинення податкового правопорушення відсутні й правові підстави для нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій.

Отже, аналізуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 02.07.2025 про визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 532 225,10 грн (в т.ч. основний платіж - 483 841 грн, штрафні санкції - 48 384,10 грн.) є протиправним та підлягає скасуванню.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 8346,00 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 02.07.2025 № та №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 8346 (вісім тисяч триста сорок шість) грн 00 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницький р-н, Хмельницька обл., 29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький