Справа № 160/10914/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/10914/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року (суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА»

до Південно-Східної митниці

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА» звернулося до суду з позовом, в якому просить: скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000513 від 20.06.2024; зобов`язати Дніпровську митницю (перейменована у подальшому як Південно-Східна митниця) відновити для позивача застосування тарифних преференцій до товарів, які було оформлено згідно з митною декларацією № UA28U9 від 20.06.2024.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА», Україна (Покупець) та компанію FIRMA WANICKI SP.Z O.O., Польща (Продавець) укладено Контракт від 25.04.2024 № 2504 DAF-758, за умовами якого продавець постачає товар тягач автомобільний DAF XF 480 FT, VIN: НОМЕР_1 , рік: 2019. Продавець надає товар згідно рахунку VAТ на умовах EXW Могіляни (відповідно до правил Інкотермс 2020). Надання товару продавцем має відбуватися після оплати суми за товар. Товар має супроводжуватися наступними документами: рахунок НОМЕР_2 ; транспортні документи; реєстраційні документи. Загальна сума Контракту складає 21 500 Євро.

У процесі митного оформлення товару відповідач встановив, що товар співпадає з товарами, наявним у Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн за результатами перевірок, проведених згідно з угодами про вільну торгівлю, укладеними Україною з державами-учасницями ЄС, ЄАВТ, Чорногорією, Північною Македонією, Канадою, Грузією, Державою Ізраїль, Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії та іншими міжнародними договорами (угодами) про вільну торгівлю, згідно з яким підприємство FIRMA WANICKI SP. Z O.O. здійснювало митні оформлення ідентичного товару у попередній період з непідтвердженим преференційним походженням. Тому до товару, зазначеному у ЕМД та сертифікату форми EUR.1 №PL/MF/AU 0069904 від 17.06.2024, не можливо застосувати преференційний режим, у зв`язку призупиненням тарифних преференцій до отримання результатів перевірки достовірності сертифіката.

Дніпровською митницею (на сьогодні змінено назву на Південно-Східна митниця) сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000513 від 20.06.2024, яка є предметом оскарження в цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 264 Митного кодексу України визначено, що митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для прийняття митним органом картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стало не підтвердження преференційного походження товару.

Згідно зі ст. 280 Митного кодексу України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Відповідно до статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 36 Митного кодексу України встановлено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу статтею 43 Кодексу передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Проаналізувавши зміст статей 279, 282, 283 Митного кодексу України, Верховний Суд у постанові від 26.07.2022 у справі № 815/2656/17, зауважив, що сертифікат про походження товару є єдиним документом, який підтверджує країну походження товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

За приписами статті 283 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу достовірності сертифіката чи відомостей, що в ньому містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до органу, що видав сертифікат, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, з проханням про надання додаткових відомостей.

Товар не вважається таким, що походить з відповідної країни, доти, доки митні органи у випадках, встановлених цим Кодексом, не одержать належним чином оформлений сертифікат про походження товару або затребувані ними додаткові відомості.

Пунктом 1 частини третьої статті 44 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Згідно з умовами вказаної Угоди її Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цього кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до пункту 1 статті 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифікату з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку ІІІ до цього Протоколу.

Згідно з пп. 1 та 2 ст. 17 Протоколу 1 сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III до Протоколу 1.

Строк дії сертифіката з перевезення товарів EUR.1 та декларації інвойс складає чотири місяців з дати видачі у країні - експорту, які повинні бути надані в межах зазначеного періоду митним органам країни-імпорту (стаття 24 Протоколу 1).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що свідчить про країну походження товару для надання товару режиму вільної торгівлі відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару є сертифікат про походження товару, виданий уповноваженим органом держави вивезення відповідно до її національного законодавства.

Не є оспорюваним у цій справі, що разом з митною декларацією позивачем було надано, серед інших документів, декларацію про походження товару № FW10/P/24/05/099 від 27.05.2024, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AU 0069904 від 17.06.2024.

Разом з цим оскаржувана картка відмови не містить обґрунтованих підстав для неприйняття митним органом сертифікату походження товару.

У свою чергу суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз положень Протоколу 1 дає можливість дійти висновку, що сертифікат EUR.1 є документом, який свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, тобто його основною метою є підтвердження країни походження товару.

Верховний Суд у справі № 815/2656/17, яка є подібною до обставин цієї справи, вказав, що використання пільгового (преференційного) режиму зони вільної торгівлі у розумінні Угоди при ввезенні товарів на митну територію України можливе при дотриманні трьох основних умов:

- імпортований в Україну товар повинен мати походження з країн ЄС;

- обов`язковою є наявність документів, що підтверджують країну походження товару;

- обов`язковим є пряме транспортування з ЄС в Україну.

Всі ці умови дотримані позивачем у спірних правовідносинах. Поданий сертифікат був чинним на момент подання митної декларації, відомості, зазначені в сертифікаті, відповідають задекларованим відомостям, дозволяють провести ідентифікацію товару, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для не визнання такого сертифікату та, як наслідок, були відсутні правові підстави для відмови у прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів саме на момент подання позивачем документів до митного оформлення.

Посилання відповідача та суду першої інстанції на листи від 11.07.2024 № 7.5-1/15-03/4/4052, від 29.01.2025 № 2845/11/15, від 04.02.2025 № 15/15-03/7/1952 є необґрунтованим, адже дії, які вчинялись митним органом з метою здійснення перевірки автентичності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 17.06.2024 № PL/MF/AU 0069904, від 14.06.2024 № PL/MF/AU 0069903 та набуття статусу преференційного походження товару в рамках Угоди, мали місце після прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, за висновком суду апеляційної інстанції, наведені документу мають вплив на правову оцінку позовної вимоги щодо зобов`язання Дніпровську митницю (Південно-Східну митницю) відновити для позивача застосування тарифних преференцій до товарів, які було оформлено згідно з митною декларацією № UA28U9 від 20.06.2024.

З огляду на те, що на запит митного органу України уповноваженим орган Польщі (лист від 29.01.2025 № 2845/11/15) не підтвердив преференційне походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AU 0069903 та № PL/MF/AU 0069904, вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Додатково суд апеляційної інстанції зазначає про помилкове посилання суду першої інстанції на окремі висновки Верховного Суду, адже наведені судом справи не були подібними до спірних правовідносинах, а також стосувалися оцінці податкових повідомлень-рішень, прийнятих митним органом в результаті отримання офіційної інформації країни походження товарів після отримання відповідей на запит про їх преференційне походження.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року в адміністративній справі № 160/10914/25 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА» задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000513 від 20.06.2024.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР-ТРАНС-ЛОГІСТИКА» за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 330 (три тисячі триста тридцять) грн 80 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 18 листопада 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 18 листопада 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров