Справа № 140/6526/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/6526/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Волинської митниці (далі відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.06.2025 №UA205140/2025/000187/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач через декларанта ПП «ЕЛТ БРОК» з метою декларування товару «скутер, призначений для використання по дорогах загального користування» на митний пост Волинської митниці подано митну декларацію (далі МД) №25UA67U5 та документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Вважаючи, що митна вартість ввезених товарів непідтверджена, митним органом було направлено письмову вимогу про надання додаткових документів.

В свою чергу, позивач направив повідомлення про надання додаткових документів та пояснень від 05.06.2025.

Однак, вважаючи, що усіх документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару за основним методом, Волинською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000187/2 від 05.06.2025 та складено картку відмови у прийнятті митної декларації №UA205140/2025/001457.

З метою митного оформлення та випуску товарів у вільний обіг декларантом було подано нову МД UA205140/2025/000187/2 від 05.06.2025.

Позивач із усіма сумнівами та твердженнями митного органу викладеними у графі №33 рішення про коригування митної вартості не погоджується та вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи.

Позивач вказує, що ним було ввезено на митну територію України скутер, б/в, призначений для використання на дорогах загального користування: марки- BLACK TEA, модель - MOTORBIKES, номер рами - НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу (KAUFVERTRAG). Цей документ є комерційним документом і підтверджує факт укладення правочину купівлі-продажу транспортного засобу між продавцем - VIO GmbH та покупцем ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що митне оформлення транспортного засобу здійснювалося на фізичну особу, при подачі документів до митного органу було надано документ, що виконує функцію рахунка-фактури, який оформлений на ім`я покупця фізичної особи ОСОБА_2 . Зазначений договір купівлі-продажу (Kaufvertrag), містить усі істотні умов правочину, зокрема: Дані продавця- Vio GmbH, Швейцарія. Дані покупця - Oleksiuk Pavlo, м. Луцьк. Повну ідентифікація транспортного засобу - BLACK TEA MOTORBIKES, VIN код НОМЕР_2 . Вартість товару - 370.03 CHF. Дата укладення правочину 30.05.2025.

Отже, зазначений документ є належним доказом укладення правочину купівлі-продажу, що відповідає вимогам цивільного законодавства та митних норм, які застосовуються до операцій, здійснених фізичною особою.

Щодо оплати за транспортний засіб, позивач зазначає, що позивач вказаний скутер BLACK TEA MOTORBIKES придбав за готівкові кошти під час перебування кордоном. Форма оплати була узгоджена сторонами в рамках укладеної угоди. Розрахунок між сторонами відбувся у готівковій формі, без використання банківських платіжних інструментів. Це є особисте рішення та приватна домовленість між продавцем і покупцем, яка не суперечить законодавству ані Швейцарії, ані України. Тобто, платіжний документ (платіжна інструкція, платіжне доручення, квитанція) відсутній, оскільки оплата здійснювалась через банківські установи.

Форма розрахунку не впливає на дійсність договору, не змінює суті угод жодним чином не впливає на митну вартість товару, яка базується на фактичній ціні придбання, підтвердженій рахунком-фактурою.

Нормами митного законодавства не передбачено обов`язку фізичної особи підтверджувати сплату коштів саме банківськими документами, особливо коли угода укладається за кордоном між приватними особами або фізичною особою та іноземним суб`єктом господарювання.

Крім того, внаслідок відсутності у декларанта під час декларування платіжного документу, відповідно останній не був поданий митному органу, однак це не перешкоджає здійснювати митне оформлення на підставі наявних документів, зокрема, договору купівлі-продажу (рахунка-фактури), які визначають ціну товару. Більш того, платіжний документ підтверджує лише оплату за товар, однак однозначно не визначає ціну товару, оскільки може містити суми, що підтверджують оплату за партії товарів. Відтак, відсутність платіжного документу не є підставою для коригування митної вартості.

Щодо транспортних витрат, позивач зазначає, що у документі, поданому до митного оформлення під кодом «3007» від 04.06.2025 було зазначено транспортні витрати, понесені ОСОБА_1 складають 200 євро.

Позивач також повідомляє, що транспортний засіб прибув на митну територію України своїм ходом, без залучення транспортних компаній або інших перевізників. Переміщення здійснювалося безпосередньо фізичною особою, яка є покупцем. Зазначена сума 200 євро не є умовною або довільною вона охоплює фактичні витрати, які були понесені Позивачем під час самостійного переміщення скутера з території країни придбання до України, а саме: витрати на пальне, платні автомагістралі, харчування та інші супутні витрати, необхідні під час багатогодинної поїздки.

Такі витрати є реальними, обґрунтованими та обов`язково супроводжують самостійне переміщення транспортного засобу своїм ходом. З огляду на те, що жодна транспортна компанія не залучалася, документального підтвердження у вигляді рахунків фактур, CMR чи актів перевезення немає й бути не може.

Позивач зазначає, що ввозив на митну територію України транспортний засіб, який не є ідентичним за своїми характеристиками тим, що були оформлені за митними деклараціями, які посилається митний орган. Загальновідомо, що такі показники як швидкість, потужність, стан чи особливості, країна виготовлення суттєво впливають на формування ціни. Зі сторони Волинської митниці не проведеного порівняльного аналізу, чи точно з такими характеристиками чи був скутер, який взятий митницею за основу, чи на таких самий умовах ввозились такі транспортні засоби.

Окрім того, позивач вказує, що Волинська митниця належним чином не обґрунтувала числове значення скоригованої ним вартості товару. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати іншої митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару слід наводити пояснення щодо зроблених коригувань, зробити порівняльний аналіз, чи з точно такими ж характеристиками товарів, які ввозився на митну територію України за митною декларацією, що наведе представниками митниці.

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої митної вартості імпортованого товару. Не вказав також митний орган в чому саме полягає неможливість перевірки заявленої митної вартості товарів.

Натомість надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 19.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.30).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечила та в обґрунтування цієї позиції вказала, що у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Державної митної служби України від 30.05.2012 №651, статті 257 МК України для митного оформлення товарів декларантом було подано МД №25UA95U1 від 04.06.2025 на товар: «Скутер, б/в, призначений для використання по дорогах загального кория стування: марка - BLACK ТЕА; модель MOTORBIKES» та документи на підтвердження заявленої митної вартості товар, про що свідчить інформація внесена до графи 43 МД.

Митна вартість товару становить 28249,70 грн (вартість товару 370,03 швейцарських франки х на курс 50,7106 + 9 485,26 грн витрат на транспортування).

Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

- згідно рахунка-фактури від 30.05.2025є16304 вартість товару становить 370,01 швейцарських франків, однак для підтвердження заявленої вартості товару не подано платіжних документів, що стосуються товару;

- відповідно документа, поданого до митного оформлення під кодом документ «3007» від 04.06.2025 б/н, зазначено, що транспортні витрати понесені в сумі 200 євро, але

жодних документів (чеків, квитанцій), які підтверджують числове значення понесених витрат не надано.

Тому згідно із статтями 53-54 МК України декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Проте декларантом для усунення розбіжностей на вимогу митниці не надано жодних додаткових документів, листом від 05.06.2025 повідомлено про їх відсутність.

Представник відповідача зазначає, що запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну територію України товару, проте позивач не усунув наявних розбіжностей та не підтвердив задекларовану митну вартість товару, оскільки не надав ні документів, які б підтверджували факт оплати за товар, ні документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат на транспортування.

Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно та достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Митну вартість товарів згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 05.06.2025 №UA205140/2025/000187/2 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар №1 - на рівні 4300 дол. США/од за ЕМД №UA401020/2025/022825 від 24.05.2025 (3518 швейцарських франків/од на дату заявленого декларантом курсу валют).

Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «Мотоцикл двоколісний з електричним двигуном, який був у використанні, календарний рік виготовлення - 2022, країна виробництва DE (Німеччина).

Також, митницею проведено аналіз зовнішніх джерел мережі Інтернет встановлено, що вартість схожого товару становить 4999 євро/од згідно інтернет-джерела «e-scooter.co».

Надалі декларантом оцінюваний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №25UA67U5 від 06.06.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Різниця між сумами митних платежів відповідно до МД №25UA67U5 від 06.06.2025 становить - 48 042,12 грн (різниця митних платежів по сплаті ввізного мита, код 121 - 15 013,16 грн; різниця митних платежів по сплаті податку на додану вартість, код 128 - 33 028,96 грн).

З наведених підстав відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими. Просить позов задовольнити (а.с.33-41).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Волинської митниці про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.77).

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

На підставі рахунку-фактури (iнвойсу) №16304 від 30.05.2025 позивач придбав в компанії Vio GmbH транспортний засіб, номер шасі НОМЕР_3 вартістю 370,03 швейцарських франків (а.с.17).

З метою здійснення митного оформлення товару: «скутер, б/в, призначений для використання по дорогах загального користування: марка BLAC ТЕА; модель - MOTORBIKES; календарний рік виготовлення - 2023, модельний рік виготовлення - 2023, тип двигуна - електричний, потужність - 5.1 kW, ємкість акумулятора - 1.8кВт/год, номер рами - WB7BXILR5PM000326, кількість місць включаючи водія- 2, Колісна формула - 2х1. Виробник: BLACK TEA MOTORBIKES, DE. Торговельна марка - немає даних», декларантом позивача подано до Волинської митниці МД №25UA95U1 від 04.06.2025. Митну вартість визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 370,03 швейцарських франків (а.с.15, 61).

Разом з митною декларацією позивачем до митного органу було подано також передбачений МК України перелік документів, на підставі яких товар був придбаний та ввезений на територію України, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №16304 від 30.05.2025 (а.с.17), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.2024 (а.с.17 зворот.-1), довідкове повідомлення експерта від 02.06.2025 №78 (а.с.18 зворот.), платіжна інструкція №EXTB-РСК7-89KA-3P3K від 04.06.2025 (а.с.62), платіжна інструкція №6MKM-OHBA-A61X-KP62 від 02.06.2025 (а.с.63).

04.06.2025 позивачу направлено електронне повідомлення, яким позивачу запропонувати в десятиденний термін надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; транспортні (перевізні) документи; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; платіжні документи, що стосуються товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.19 зворот.-20, 65).

У повідомленні про надання додаткових пояснень від 05.06.2025 позивач вказав, що всі документи були надані при митному оформлені та інших документів немає. Просив врахувати надані пояснення та прийняти рішення у відповідності до частин третьої четвертої статті 54 МК України без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 МК України (а.с.20 зворот.-21).

05.06.2025 митний орган за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000187/2 (а.с.13) та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/001457 (а.с.14), відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів.

У графі 33 оскаржуваного рішення зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- згідно рахунка-фактури від 30.05.2025 №16304 вартість товару становить 370,05 швейцарських франків, однак для підтвердження заявленої вартості товару не подано платіжних документів, що стосуються товару;

- відповідно документа, поданого до митного оформлення під кодом документа «3007» від 04.06.2025 б/н, зазначено, що транспортні витрати понесені в сумі 200 євро, але жодних документів (чеків, квитанцій), які підтверджують числове значення понесених витрат не надано.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності згідно із статями 53, 54 МК України позивачу запропоновано надати додаткові документи.

Декларантом для усунення розбіжностей на вимогу митниці не надано жодних додаткових документів, листом від 05.06.2025 б/н повідомлено про їх відсутність.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МК України, також вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (статті 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що. підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, митницею відповідно до положень статей 55 та 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

На виконання вимог Методичних рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476, митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар №1 - на рівні 4300 дол.США/од за ЕМД №UA401020/2025/022825 від 24.05.2025 (3518 швейцарських франків/од на дату заявленого декларантом курсу валют).

Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товару «Мотоцикл двоколісний з електричним двигуном, який був у використанні, календарний рік виготовлення - 2022, країна виробництва DE (Німеччина).

Також, митницею проведено аналіз зовнішніх джерел мережі Інтернет, та встановлено, що вартість схожого товару становить 4999 євро/од згідно інтернет-джерела «e-scooter.co».

Товар був випущений у вільний обіг відповідно до митної декларації №25UA67U5 від 06.06.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (а.с.16, 70).

Не погоджуючись із прийнятим Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією, визначеним частиною другою статті 53 МК України., а саме: рахунок-фактура (інвойс) №16304 від 30.05.2025 (а.с.17), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 18.07.2024 (а.с.17 зворот.-1), довідкове повідомлення експерта від 02.06.2025 №78 (а.с.18 зворот.), платіжна інструкція №EXTB-РСК7-89KA-3P3K від 04.06.2025 (а.с.62), платіжна інструкція №6MKM-OHBA-A61X-KP62 від 02.06.2025 (а.с.63).

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так, як встановлено судом, на підставі рахунку-фактури (iнвойсу) №16304 від 30.05.2025 позивач придбав в компанії Vio GmbH транспортний засіб BLACK TEA MOTORBIKES, номер шасі НОМЕР_3 . Визначена покупцем та продавцем вартість товару становить 370,03 швейцарських франків (а.с.17).

Однією із підстав для прийняття оскаржуваного рішення слугувало те, що згідно рахунка-фактури від 30.05.2025 №16304 вартість товару становить 370,05 швейцарських франків, однак для підтвердження заявленої вартості товару не подано платіжних документів, що стосуються товару.

Разом з тим, суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару.

Ціна товару в рахунку фактурі (інвойсі) №16304 від 30.05.2025 (370,03 швейцарських франків) відповідає ціні загальній фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA95U1 від 04.06.2025 (графа 22) (а.с.15, 61).

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що наданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) рахунок-фактура від 30.05.2025 №16304 є належним документом, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України, а саме: номер, дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, відомості щодо марки придбаного автомобіля марки, номера шасі, серійного номера, об`єму двигуна та дати першої реєстрації, які в повному обсязі відповідають відомостям, зазначеним в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та митній декларації країни відправлення.

Отже, вказаним вище документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 370,03 швейцарських франків. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 08.08.2025 у справі № 460/164/24, від 08.08.2024 у справі № 300/2049/19.

Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що відповідно документа, поданого до митного оформлення під кодом документа «3007» від 04.06.2025 б/н, зазначено, що транспортні витрати понесені в сумі 200 євро, але жодних документів (чеків, квитанцій), які підтверджують числове значення понесених витрат не надано, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджується, що до митного оформлення позивачем було надано заяву від 04.06.2025, в якій останній повідомив, що при митному оформленні електроскутера BLACK ТЕА MOTORBIKES 2023 року випуску, номер рами НОМЕР_3 понесені транспортні витрати складають 200 евро (а.с.19)

При цьому, суд зауважує, що визначена у МД №25UA95U1 від 04.06.2025 митна вартість товару у загальному розмірі 28 249,70 грн включає вартість товару 18 764,44 грн (еквівалентно 370,03 швейцарських франків за курсом 50,7106) і вартість витрат на транспортування в сумі 9485,26 грн.

З урахуванням офіційного курсу євро Національного банку України станом на 04.06.2025 - 47,4263, сума 9485,26 грн є еквівалентною 200 євро.

Отже, витрати на транспортування автомобіля в розмірі 200 євро згідно із заявою позивача від 04.06.2025 правомірно включені до митної вартості транспортного засобу.

З урахуванням наведеного висновок у спірному рішенні про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними.

При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Також не можна погодитися із діями відповідача стосовно витребування у позивача додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Зокрема, суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою також є вимога митниці про надання висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Крім того, що ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару.

На думку суду, за обставин цієї справи відповідач не встановив таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем). Відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару відповідачем не спростовано, недійсність чи ознаки підробки документів ним також не виявлено, а вказані митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№UA401020/2025/022825 від 24.05.2025), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 05.06.2025 №UA205140/2025/000187/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 11.06.2025 (а.с.12).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн, суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 05.06.2025 №166-ЮП (а.с.23 зворот.-25) та попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 13.06.2025 (а.с.26).

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025 №166-ЮП адвокат бере на себе зобов`язання по наданню правової допомоги клієнту, здійснення захисту та представництва клієнта, що включає комплекс юридичних робіт та послуг, у відповідності з умовами договору (далі - послуги), а клієнт зобов`язується виконувати оплату таких послуг.

Як вбачається із попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 13.06.2025, на виконання вимог договору про надання правової допомоги від №166-ЮП від 05.06.2025 Адвокатським Бюро «КРЮЧКОВА», надано та в подальшому планується надати наступні види: ознайомлення керівника позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права - 30 хв; ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA205140/2025/000187/2 від 05.06.2025 та товаросупровідними документами наданими до митного оформлення - 30 хв; подання письмових пояснень на вимогу митного органу щодо поставки 1 год; пошук інформації щодо контрагента в мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції - 1 год складання стратегії представництва Позивача у суді щодо зазначеної справи - 1 год; вивчення судової практики з відповідних правовідносин - 1год; складання та подання вищевикладеної позовної заяви - 2 год.

Враховуючи розмір гонорару за кожну годину надання професійної правничої допомоги та вищенаведений обсяг витраченого часу на надання послуг, орієнтована сума витрат на професійну правничу допомогу становить 3 000,00 грн.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно із пунктом 2.9. договору визначено, що приймання-передача наданих послуг здійснюється шляхом оплати клієнтом вартості послуг адвоката, згідно виставленого ним рахунка, в якому зазначаються перелік наданих послуг, витрачений адвокатом час (при погодинній оплаті) та вартість наданих послуг. Сторони можуть фіксувати приймання-передачу наданих послуг шляхом підписання акту приймання-передачі наданих послуг (акт).

Однак, ні виставленого рахунку, ні приймання-передачу наданих послуг, складення яких передбачене умовами договору про надання правової допомоги від №166-ЮП від 05.06.2025, позивач суду не надав.

Окрім того, нормами пункту 4.1. договору визначено, що вартість послуг, що надаються адвокатом (гонорар), погоджується сторонами додатково порядку і може підтверджуватися шляхом підписання сторонами додаткових угод та або актів приймання передачі наданих послуг. Якщо вартість послуг не було погоджено, то розмір гонорару визначеного адвокатом, на підставі діючого у нього прайс-листа на послуги та оплачується клієнтом, ні підставі виставленого адвокатом рахунка.

Проте додаткової угоди , в якій би було погоджено вартість послуг, що надаються адвокатом та доказів підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3000,00 грн суду також надано не було.

У постанові від 20.06.2023 у справі №280/5922/21 Верховний Суд вказав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не погодилася із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу. Вказала, що позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професій правничу допомогу, проте не надано належних доказів на їх підтвердження (акті прийому-передачі, рахунку, квитанції про оплату). До позовної заяви було долучено лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат №13/06-25 від 13.06.2025, який визначає перелік послуг, який надано та в подальшому планується надати, тобто не відомо, які з цих послуг включати для обрахунку вартості витрат на професійну правову допомогу. При цьому, ні додаткової угоди, ні акту приймання-передачі наданих послуг, ні рахунку на оплату на підтвердження витрат на надання професійної правничої допомоги надано не було.

Враховуючи вказані заперечення відповідача, а також відсутність документального підтвердження понесених адвокатських витрат, на переконання суду, надані суду документи не є належними та достатніми доками на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у цій справі, а тому зазначені витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, код ЄДРПОУ ВП 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.06.2025 №UA205140/2025/000187/2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Л. Шепелюк