Справа № 280/2032/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/2032/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо призначення та обчислення призначеної позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології»;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та обчислення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року з урахуванням заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології».

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, упередженість та порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25 з направленням справи до провадження Запорізького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягала на помилковості висновків суду першої інстанції щодо тотожності предметів спору у цій справі та справах № 280/9667/24 і 280/2032/25, оскільки суд першої інстанції ототожнив такі поняття як «перерахунок пенсії» та «обчислення та призначення пенсії». Пояснив, що предметом розгляду у справі 280/9667/24 був саме перерахунок пенсії який передбачений статтею 42 Закону №1058 а не призначення та обчислення які регулюються статтями 40 та 41 Закону №1058, то суд першої інстанції помилково визначив тотожність позовних вимог.

Відповідач, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з відомостями КП «Діловодство спеціалізованого суду» 17 жовтня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12 червня 2009 року, №130/6 від 12 червня 2009 року, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології»;

зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року з урахуванням заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12 червня 2009 року, №130/6 від 12 червня 2009 року, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології».

Справі присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 280/9667/24 та передано на розгляд судді Максименко Л.Я.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі №280/9667/24 позов ОСОБА_1 задоволений повністю.

Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області задоволено, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №280/9667/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

В обґрунтування позовних вимог у справі №280/9667/24 позивач зазначав, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року по справі 280/2797/24, яке набуло законної сили 19 вересня 2024 року, ГУ ПФУ в Запорізькій області позивачці було призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року та враховано стаж 01.07.2000 по 21.05.2001 та з 12.09.2001 по 27.05.2009 року. Покликався на те, що при призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Запорізькій області не було враховано заробітну плату, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології», що підтверджується розрахунком заробітної плати. Зазначав, що рішення про відмову у врахуванні при призначенні пенсії заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології», ГУ ПФУ в Запорізькій області не приймалося. Вважав дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології» неправомірними.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суд першої інстанції дійшов до висновку, що сторони, підстави та предмет позову у справі № 280/9667/24 та у даній справі є ідентичними, що стосуються проведення нарахування та обчислення пенсії за віком позивача відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року з урахуванням заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології».

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі № 280/2032/25 виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі № 280/9667/24.

Надаючи правову оцінку правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права щодо встановлених обставин справи, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

За приписами пунктів 2, 4 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним. Так, у випадку встановлення судом наявності у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя має правові підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відсутність хоча б однієї з вказаних ознак виключає відмову у відкритті провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19 березня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення та обчислення призначеної мені пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково- виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології»;

- зобов`язати відповідача здійснити мені нарахування та обчислення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року з урахуванням заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12.06.2009, №130/6 від 12.06.2009, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології».

Разом з цим, звертаючись до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом у справі № 280/9667/24 позивачка заявила наступні вимоги:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області щодо неврахування при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12 червня 2009 року, №130/6 від 12 червня 2009 року, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 листопада 2023 року з урахуванням заробітної плати, яка вказана в довідках про заробіток №129/6 від 12 червня 2009 року, №130/6 від 12 червня 2009 року, які видані Науково-виробничою фірмою «Хіміко-екологічні технології».

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції ототожнив такі поняття як «перерахунок пенсії» та «обчислення та призначення пенсії».

Перерахунок пенсії регулюється статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в той час як призначення та обчислення пенсії регулюється статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тобто регулюється різними нормами права. Статтею 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати та доходи які що враховуються в заробітну плату та дохід застрахованої особи для обчислення розміру пенсії. Отже призначення та обчислення пенсії та її розмір регулюється статтями 40 та 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсії, який був предметом розгляду у справі 280/9667/24, регулюється статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки предметом розгляду у справі 280/9667/24 був саме перерахунок пенсії який передбачений статтею 42 Закону №1058 а не призначення та обчислення які регулюються статтями 40 та 41 Закону №1058, то суд першої інстанції помилково визначив тотожність позовних вимог.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у цій справі є хибним та таким, що зроблений внаслідок неповного з`ясування обставин у справі та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Ґолдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom, заява № 4451/70, п. 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі Станєв проти Болгарії (Stanev v. Bulgaria, заява № 36760/06, п. 230).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії (Miragall Eckolano v. Spain) та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Отже, Суд визнав порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином позиція Європейського Суду з прав людини свідчить, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має застосовуватися на практиці і бути ефективним. Для того щоб право на доступ було ефективним, особа повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (рішення у справах Bellet v. France та Nunes Dias v. Portugal).

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 320 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25- задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 в адміністративній справі №280/2032/25- скасувати.

Справу № 280/2032/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії направити до Запорізького окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов