Справа № 440/133/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 р.Справа № 440/133/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 28.04.25 року) по справі № 440/133/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлатагро"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрлатагро» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.09.2024:

- № 1, яким ТОВ «Укрлатагро» зменшено суму від`ємного значення з ПДВ на суму 7 613,00 грн,

-№ 1, яким до ТОВ «Укрлатагро» застосовано штрафні санкції в розмірі 1 903,00 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що в перевіряємий період здійснювало поставку металобрухту, який утворився від демонтажу зношених частин сільськогосподарської техніки на загальну суму 38 067,00 грн, на яку не нарахувало ПДВ, оскільки така операція звільнена від оподаткування в силу п. 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Як наслідок, позивач не мав обов`язку нараховувати ПДВ з операцій по поставці металобрухту та подавати на реєстрацію податкову накладну.

Водночас, податковий орган не врахував, що металобрухт позивачем не придбавався, а отже помилково не застосував п. 23 підрозділу 2 розділу XX ПК України, безпідставно визначив базу оподаткування на рівні ціни продажу такого металобрухту та застосував до позивача штраф за не реєстрацію податкової накладної.

Зауважував, що податковим органом не вірно визначено і суму штрафних санкцій за виявлене порушення вимог податкового законодавства.

З урахуванням наведеного, вважало спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та просило суд їх скасувати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 позов задоволено.

Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази, встановлено обставини у справі та застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що п. 23 підрозділу 2 розд. ХХ ПК України передбачено звільнення від оподаткування ПДВ операцій з брухту чорних і кольорових металів категорій УКТ ЗЕД, перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України.

Вказує, що позивачем у рядку 5.1 Декларації задекларовано обсяг постачання в розмірі 10 200 грн по податковій пільзі, передбаченій п. 23 підрозділу 2 розд. ХХ ПК України, водночас загальний обсяг постачання складає 38 067,00 грн.

З огляду на це ТОВ «Укрлатагро» зобов`язано здійснити нарахування податкових зобов`язань від вартості металобрухту, обсяги поставки якого звільнені від оподаткування податком на додану вартість, а також скласти та подати на реєстрацію податкову накладну на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по операціям, що не використані в господарській діяльності (безоплатна передача) на загальну суму обсягу постачання 38 067,00 грн.

Натомість, позивач в порушення п. 198.5 ст. 198 ПК України занизив суму податкового зобов`язання з ПДВ від проведених операцій з реалізації металобрухту, не склав податкову накладну на суму ПДВ за такою операцією як наслідок, спірні податкові повідомлення-рішення складені відповідачем правомірно.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДПС у Полтавській області в період з 15.08.2024 до 21.08.2024 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Укрлатагро" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 р. від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 28.08.2024 № 11682/16-31-07-01-02/33584483.

За висновками акту перевірки зазначено про порушення позивачем:

- п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199 ПК України, оскільки підприємством завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації) у розмірі 7 613,00 грн, у т.ч. за червень 2024 у сумі 7 613,00 грн;

- пунктів 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 ПК України внаслідок не виписаних та не зареєстрованих в установлений термін в ЄРПН податкових накладних на загальну суму обсягу постачання в розмірі 38 067,00 грн, в т.ч. за червень 2024 у сумі 38 067,00 грн.

27.09.2024 податковим органом, на підставі висновків акту перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 1, яким ТОВ «Укрлатагро» зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 7 613,00 грн,

-№ 1, яким до ТОВ «Укрлатагро» застосовано штрафні санкції в розмірі 1 903,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не в межах повноважень, не на підставі та не в спосіб, встановлений податковим законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 14.1.36 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 вказаного Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 зазначеного Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту/витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

За змістом наведених норм у податковому обліку витрати, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком з ПДВ, включені до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та витрати, пов`язані із цією операцією. Сума ПДВ для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг).

Отже, всі витрати господарюючого суб`єкта мають бути здійснені в межах господарської діяльності та підтверджені відповідними первинними документами.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.03.2023 у справі № 804/644/16.

Відповідно до пп. «б» п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Пунктом 199.1 ст. 199 ПК України передбачено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Судом встановлено, що ТОВ «Укрлатагро» зареєстроване в якості юридичної особи, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ТОВ «Укрлатагро» має у власності сільськогосподарську техніку, машини, механізми, устаткування, вантажні транспортні засоби, необхідні для вирощування сільськогосподарської продукції, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями та не заперечується відповідачем.

Як зазначив позивач, належна йому сільськогосподарська техніка має вузли та агрегати, які з часом зношуються або виходять з ладу та потребують заміни. Так, зношені запасні частини списувались підприємством в якості металобрухту, про що складались акти приймання запасних частин в якості металобрухту.

В подальшому утворений металобрухт передавався контрагенту позивача ТОВ «УКРБРУХТ», що відображалось в обліку по бухгалтерському рахунку 361 «Взаємовідносини з вітчизняними постачальниками».

Зокрема, в червні 2024 р. позивачем реалізовано на користь ТОВ «УКРБРУХТ» металобрухту в обсягах 38 067,00 грн.

За твердженням апелянта, ТОВ «Укрлатагро» мало своїм обов`язком нарахувати податкові зобов`язання на операції з металобрухту в сумі 38 067,00 грн на підставі пп. «б» п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 ПК України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 189.1 ст. 198 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Як зазначено вище, поставлений позивачем металобрухт не придбавався, а утворився від демонтажу зношених запчастин, тобто від необоротних активів.

В свою чергу, згідно з обліковою політикою підприємства, як зазначив позивач в судах першої та апеляційної інстанції, витрати, що здійснюються з метою підтримки об`єкта в робочому стані та отримання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (звичайний технічний огляд, поточне технічне обслуговування, поточний ремонт без заміни (або відновлення) суттєвих елементів тощо), не капіталізуються, а включаються до складу витрат звітного періоду.

Витрати на поточні ремонти та поточне обслуговування враховуються на рахунках 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати» та 93 «Витрати на збут», також ведеться облік у розрізі підрозділів та елементів (статей) витрат.

При заміщенні частини об`єкта основних засобів під час поточного ремонту та поточного обслуговування вартість заміщеної частини відноситься до витрат, а балансова вартість основного засобу не змінюється. При цьому заміщена частина об`єкта основних засобів у разі відповідності критеріям визнання активом визнається активом за справедливою вартістю з одночасним відображенням доходу від такого визнання за рахунком 746 "Інші доходи від звичайної діяльності". Справедлива вартість таких активів встановлюється постійно діючою комісією підприємства.

З урахуванням викладеного, запчастини списуються на витрати в момент встановлення, тобто одразу переносять свою вартість на собівартість готової продукції.

Натомість, отримані в результаті демонтажу зношені запчастини вже не мають недоамортизованої або не перенесеної на собівартість вартості, тобто їх балансова (залишкова) вартість дорівнює нулю.

В свою чергу, відповідачем ні в акті перевірки, ні під час судового розгляду не зазначено на підставі яких документів ним визначено базу оподаткування для цілей п.198.5 ПК України на рівні ціни продажу металобрухту.

Крім того, п. 23 підрозділу 2 розд. ХХ ПК України тимчасово до 1 січня 2027 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Операції з вивезення в митному режимі експорту товарів, зазначених у цьому пункті, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15 «Про затвердження переліків відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість» затверджено переліки відходів та брухту чорних і кольорових металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість, згідно з додатками 1 і 2.

Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року № 15 є Перелік відходів та брухту чорних металів, операції з постачання яких, зокрема операції з імпорту, тимчасово, до 1 січня 2027 року, звільняються від обкладення податком на додану вартість. Вказаний Перелік містить опис кодів товару згідно з УКТ ЗЕД та відповідні їм найменування товару згідно з УКТ ЗЕД, зокрема, 7204 49 90 00 Відходи та брухт чорних металів; 7902 00 00 00 Відходи та брухт цинкові; 7204 41 10 00 Токарна стружка, обрізки, уламки, відходи фрезерного виробництва та ошурки з чорних металів.

Відповідачем в акті перевірки визнається, що частина реалізованого позивачем металобрухту підпадає під п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України.

Разом з тим, ні в акті перевірки, ні під час судового розгляду відповідачем не надано жодного доказу та не спростовано, що поставлений позивачем металобрухт на суму 38 067,00 грн не відповідає кодам УКТ ЗЕД, які звільняються від оподаткування.

Як наслідок, всупереч наведеній нормі законодавства, податковим органом помилково зроблено висновок про заниження ТОВ "Укрлатагро" податкового зобов`язання з ПДВ при проведенні операцій з реалізації металобрухту за червень 2024 р.

За наведеного вище правового регулювання та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача обов`язку нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до пп. «б» п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Податковим органом під час судового розгляду справи, не наведено будь-яких переконливих доводів та не надано належних доказів, які б ставили під сумнів правомірність реалізації позивачем металобрухту без нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на підставі пп. «б» п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 ПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач правомірно застосував пільгу, передбачену п. 23 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, тоді як висновки податкового органу щодо завищення Товариством суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 7 613,00 грн за рахунок не нарахованих податкових зобов`язань при реалізації металобрухту (поставки якого звільнені від оподаткування), в тому числі за червень 2024 року в сумі 7 613,00 грн не ґрунтуються на належних доказах.

За таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та правомірно скасоване судом.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.09.2024 № 1.

Так, за висновками податкового органу ТОВ "Укрлатагро" не виконано обов`язок з реєстрації податкової накладної на загальну суму обсягу постачання 38 067,00 грн за наслідками безоплатної передачі металобрухту, тобто в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Разом з тим, за наслідками судового розгляду судом встановлено помилковість висновків акту перевірки в частині протиправного не нарахування позивачем податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2024 року на 7 613,00 грн на операції з реалізації металобрухту в сумі 38 067,00 грн та відсутність підстав для зменшення позивачу розміру від`ємного значення з ПДВ на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.09.2024 № 1 в сумі 7 613,00 грн.

Натомість, вказане податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій 1 903,00 грн є похідним від податкового повідомлення-рішення від 27.09.2024 № 1, як наслідок, останнє також підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в частині задоволення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 по справі № 440/133/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 18.11.2025 року