Справа № 386/1871/25
Суддя: Червоненко Д. В.
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 386/1871/25
Провадження № 2-а/386/41/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2025 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.,

за участю: секретаря судового засідання Онуфрак В.О.,

представника позивача Кушнеренка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив :

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №171/1 від 09.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Вказує, що позивач був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час з`ясування обставин було складено протокол №171/1 від 04.08.2025 року, а у подальшому постанову №171/1 від 09.08.2025 року прот те, що начебто він 04.08.2025року відмовився від проходження військово-лікарської комісії, про що подав відповідну заяву. Разом з тим, в самому протоколі відсутня інформація щодо виданого направлення на ВЛК, дату його видачі та номер.

Крім того протокол підписано понятими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписали самі представники ІНФОРМАЦІЯ_2 чи особи пов`язані з ними. Відповідно до інформації, яка наявна у вільному доступі в мережі інтернет ОСОБА_3 згідно декларації про доходи обіймає помаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 згідно декларації про доходи обіймає посаду інспектора групи (Титан) батальйону Управління поліції охорони в Кіровоградській області. Також вказує, що ОСОБА_1 04.08.2025 року ближче до вечора був зупинений працівники поліції, перевірили документи, повідомили, що перебуває в розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримали та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 почали звинувачувати, що він не зявився за повісткою у березні 2025 року. Повідомив, що жодної повістки не отримував. Зазначив, що проходив військову службу, звільнився в грудні 2023 року через сімейні обставини, є учасником бойових дій, перебуває на обілку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , адресу проживання не змінював. Не зважаючи на вказані його усні пояснення йому повідомили, що відносно нього буде складено протокол та накладено штраф за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 не вважав себе винним та повідомив, що не буде нічого підписувати.

Після цього представники ІНФОРМАЦІЯ_2 мали намір одразу доставити його на ВЛК. ОСОБА_1 зазначив, що наразі він поступив до навчального закладу та буде оформляти відстрочку від військової служби, а також зазначив, що для проходження ВЛК йому необхідно підготуватись, а саме зібрати свої медичні документи, які підтверджують його стан здоров`я. Разом з тим, представники ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначили, що його вони вже нікуди не відпустять. Повістку на проходження ВЛК йому не вручали, саме направлення на ВЛК він не бачив.

Копію протоколу про адмінінстративне правопорушення поштою чи іншим чином (до 30.09.2025 року) він не ормимував, письмових повідомлень про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення також не отримував. З серпня 2025 року є студентом, то оформив відстрочку від мобілізації через застосунок Резерв+. Ввважає, що винесена постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У відзиві на позов представник ІНФОРМАЦІЯ_2 вказує, що категорично не погоджується із заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі.

Зазначає, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 від 09.08.2025 року №171/1 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

У постанові №171/1 від 09.08.2025 року зазначено, що 04.08.2025 року о 17.09 години військовозобов`язаного ОСОБА_1 супроводжено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 для з`ясування обставин перебування його в розшуку. Під час перебування в ІНФОРМАЦІЯ_2 було з`ясовано, що у військовозобов`язаного ОСОБА_1 немає актуального висновку про придатність до військової служби у зв`язку з тим, що він не проходив медичний огляд. З протоколу про адміністративне правопорушення №171/1 від 04.08.2025 року, який міститься в матеріалах адміністративного провадження видно, що протокол складався в присутності військовозобов`язаного ОСОБА_1 , до якого були доведені зміст ст.63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а також було повідомлено про час та місце розгляду справи, а саме о 14.30 годині 08.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під роз`ясненнями проставлена дата «04.08.2025 року». Підпис ОСОБА_1 у відповідній графі відсутній, однак наявні підписи двох свідків, які засвідчили відмову від підписання протоколу. Присутність ОСОБА_1 під час складання протоколу у ІНФОРМАЦІЯ_5 підтверджується Довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.08.2025 року

(додається). Пояснення по суті правопорушення ОСОБА_1 не надав. У графі протоколу про отримання його копії відсутній підпис правопорушника, відмова від підпису засвідчено підписами двох свідків. В адміністративному провадженні міститься облікова картка, сформована ЄДРПВР АІТС «Оберіг», з якої видно, що відомості про медичний огляд (розділ 34) - інформація відсутня. В матеріалах провадження наявне направлення для проходження медичного огляду ВЛК на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підписане начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, що зазначені ним у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

З матеріалів справи вбачається, що постановою №171/1 від 09.08.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000 гривень.

Згідно постанови №9 від 171/1 від 09.08.2025 року, 04.08.2025року о 17.09 год. військовозобов`язаного ОСОБА_1 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`сування обставин оголошення його в розшук. Під час перебування в приміщенні з`ясовано, що у військовозобов`язаного ОСОБА_1 немає актуального висновку про придатність до військової служби у зв`язку з тим, що він не проходив медичний огляд. Отримувати направлення та проходити медичне обстеження для встановлення ступеню придатності до військової служби він відмовився.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 має військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 07.10.2020 року, в якому заначено, що ОСОБА_1 брав участь у заходах для забезпечення Оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, про що ОСОБА_6 було видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 13.07.2023 року.

При цьому, згідно даних додатку «Резерв+» ОСОБА_1 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 (Гайворон), йому присвоєно відповідний номер в АІТС "Оберіг".

З довідки Центральноукраїнського національного технічного університету №684 від 13.08.2025 року слідує, що ОСОБА_1 навчається на 2 курсі денного відділення.

З матеіралів адміністративного провадження, наданого ІНФОРМАЦІЯ_7 слідує, що відповідно до довідки від 04.08.2025 року ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) , 04.08.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол №171/1, акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.08.2025 року, 06.08.2025 року надано направлення на медичний огляд військово-лікарської комісії, 09.08.2025 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стаття 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. ідповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно п. 1.1 розділу II Положення № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та підчас дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Відповідно до п. 3.1 розділу ІІІ Положення 402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.

Отже, медичний огляд проводится на підставі направлення керівників ТЦК та СП за відповідною формою.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач відмовився 04.08.2025 року отримувати направлення та проходити медичне обстеження для встановлення ступеню придатності до військової служби.

Разом із цим направлення на проходження ВЛК позивачу оформлено 06.08.2025 року, тобто через два дні після складання акту про відмову в проходженні лікарської комісії.

Сам факт відмови, якщо мова йде про усну відмову, що зафіксовано в зазначеному акті, не свідчить про відмову отримати направлення на проходження ВЛК.

Крім того, представником відповідача не спростовано доводів сторони позивача про складання акту про відмову в проходженні лікарської комісії від 04.08.2025 року у присутності понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є співробітниками поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вказує на очевидну недопустимість цього акту.

Також суд звертає увагу на відсутність перешкод для фіксації відмови ОСОБА_1 технічними засобами, що мають функцію відеозапису, чого зроблено не було.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів на спростування доводів позивача щодо належного направлення для проходження ВЛК та його фіксації, а відтак суд вважає, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ч. 2 ст.79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно дост. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Із змістурішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин справи суд всі сумніви стосовно доведеності вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь і приходить до висновку, що позивач не порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, адже ІНФОРМАЦІЯ_7 не довів правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 251, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 №171/1 від 09.08.2025 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко