Справа № 380/29580/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/29580/23 пров. № А/857/42687/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року (судді Брильовського Р.М., ухвалене у письмовому провадженні в м. Львів) у справі №380/29580/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 7 травня 2025 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили..

Військова частина НОМЕР_1 подала звіт про виконання рішення, у якому зазначено, що військова частина у межах своїх можливостей намагається виконати рішення суду.

Оскаржуваною ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/ 29580/23, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - прийнято.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити рішення, про відмову у прийнятті звіту військової частини НОМЕР_1 та встановити новий строк, який становитиме 30 днів з дня отримання постанови суду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Луньо Б.М. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив скасувати ухвалу та ухвалити рішення, про відмову у прийнятті звіту військової частини НОМЕР_1 та встановити новий строк, який становитиме 30 днів з дня отримання постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у нездійсненні ОСОБА_1 розрахунку грошового забезпечення за період із 01 січня 2020 року по 27 вересня 2023 року із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру грошового забезпечення за період із 01 січня 2020 року по 27 вересня 2023 року із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії та здійснити їх виплату із врахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру матеріальної допомоги для оздоровлення за 2020-2023 року, виходячи із грошового забезпечення, визначеного станом на день підписання наказу про виплату такої допомоги, із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення), премії і індексації грошового забезпечення, та здійснити їх виплату із врахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, виходячи із грошового забезпечення, визначеного станом на день підписання наказу про виплату такої допомоги, із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення), премії і індексації грошового забезпечення, та здійснити її виплату із врахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби місячного грошового забезпечення за останньою займаною посадою за кожний повний календарний рік служби, із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим врахуванням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки доплати, підвищення) та премії, та здійснити її виплату із врахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року у справі №380/29580/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 в адміністративній справі № 380/29580/23 залишено без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 набрало законної сили 01 листопада 2024 року.

Позивач подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 у 30-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили..

Військовою частиною НОМЕР_1 подано звіт про виконання рішення, у якому зазначено, що військова частина у межах своїх можливостей намагається виконати рішення суду. Зазначає, що не може свавільно розпоряджатися коштами, які мають цільове призначення. 11.03.2025 на рахунок військової частини НОМЕР_1 надійшли кошти за КЕКВ 2800 Інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення, однак коштів, замовлених на виконання судових рішень не надходило. Вказує, що після отримання коштів, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 380/29580/23 буде виконане в повному обсязі.

Позивач подав до суду заяву про розгляд звіту на виконання судового рішення із посиланням, що відповідно до п. 5 доручень Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд та від 01.01.2025 виплати за судовими рішеннями, які набрали законної сили, здійснюються першочергово за рахунок виділених коштів на грошове забезпечення. Таким чином, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі № 380/29580/23 не виконано, що свідчить про порушення відповідачем вимог закону.

Суд першої інстанції прийняв звіт про виконання судового рішення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі та матеріалам справи, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Також Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сил.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення ст.383 КАС України.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності) (частина 2 статті 382 КАС України).

При цьому аналіз норми статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися, за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеній в ухвалі від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17, клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

На підтвердження виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 відповідач-Військова частина НОМЕР_1 до звіту додав копії: основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на листопад 2024 року ( вих. № 2003 від 08.11.2024); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на листопад 2024 року від 08.11.2024; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на грудень 2024 року (вих. № 2407 від 09.12.2024); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на грудень 2024 року від 09.12.2024; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на січень 2025 року (вих. № 78 від 04.01.2025 ); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби ( переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на січень 2025 року від 03.01.2025; додаткової заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на січень 2025 року (вих. № 361 від 21.01.2025); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби ( переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на січень 2025 року від 21.01.2025; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на лютий 2025 року (вих. № 0 від 08.02.2025); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби ( переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на лютий 2025 року від 17.02.2025; додаткової заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на лютий 2025 року (від 20.02.2025); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на лютий 2025 року від 19.02.2025; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на березень 2025 року ( вих. № 906 від 08.03.2025);розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби ( переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на березень 2025 року; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на квітень 2025 року (вих. № 1315 від 07.04.2025); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на квітень 2025 року; основної заявки розрахунку для фінансування і виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на травень 2025 року (вих. № 1723 від 08.05.2025); розрахунку потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби ( переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 інші поточні видатки за напрямом грошового забезпечення А2600 на травень 2025 року. Тобто Військова частина НОМЕР_1 добровільно виконує рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024р. в адміністративній справі № 380/29580/23.

Суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України Про Збройні Сили України фінансування діяльності Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством, що фактично ставить в залежність виконання рішення львівського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі №380/29580/23.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/13013/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Військова частина НОМЕР_1 вжила всіх належних заходів та виконала дії спрямовані на належне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року у справі № 380/29580/23 під час воєнного стану, відповідно судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні спірного питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги стосовно суті спору зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у названій вище частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі №380/29580/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено і підписано 17.11.2025