Справа № 600/2282/25-а
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року справа № 600/2282/25-а
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач -2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24.03.2025 № 38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.05.2025 №38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 11.10.2017 по 15.02.2022, з 25.08.2022 по 28.02.2025 рік до страхового стажу позивачки періоди отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2022 по 24.08.2022 та призначити пенсію за вислугою років з 17.03.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що їй протиправно відмовлено у призначеннї пенсії за вислугу років та не зараховано до спеціального стажу, який дає право на призначення такої пенсії, періоди роботи з 11.10.2017 до 15.02.2022, з 25.08.2022 до 28.02.2025 та до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2022 до 24.08.2022. Також серед іншого зазначено, що обмеження врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.05.2025 адміністративну справу №600/2282/25-а передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицького С.О. від 16.06.2025 прийнято до свого провадження справу №600/2282/25-а та залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків.

19.06.2025 від позивача, до суду, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. За результатом розгляду документів, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії Головним управлінням встановлено: страховий стаж позивача становить 28 років 3 місяці 4 днів; стаж позивача за вислугу років становить 21 рік 08 місяців 3 дні; необхідний страховий стаж за вислугу років не менше 26 років 6 місяців відсутній. До страхового стажу позивача не зараховано: - період навчання згідно диплому від 02.03.1995 серія НОМЕР_1 , оскільки неможливо визначити початок навчання, додаток до диплому не долучено; до спеціального стажу зараховано всі періоди роботи. При цьому, наголошує, що для визначення права на отримання пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", необхідно встановити наявність достатнього спеціального стажу (26 років 6 місяців) саме на момент набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (11 жовтня 2017 року). Тому, вважає, що дії Головного управління щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відмовляючи позивачу, Головне управління виходило з того, що необхідний стаж за вислугу років становить не менше 26 років 6 місяців (станом на 11.10.2017 року). Страховий стаж позивача становить: 30 років 09 місяців 05 днів. Стаж роботи за вислугу років (по 10.10.2017 року) становить 21 рік 08 місяців 03 дні. Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набранні чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», тобто на 11.10.2017, мають вислугу років та стаж, необхідний для призначенні пенсії за вислугу років, передбачений статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, зокрема жінки за наявності станом на 11.10.2017 26 років 6 місяців страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період отримання допомоги, по безробіттю з 16.03.2022 по 24.08.2022 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 09.03.1995, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач, 17.03.2025 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області та 24.03.2025 прийнято рішення № 38 про відмову у призначені пенсії за вислугу років згідно із пунктом «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

У рішенні також зазначено, що згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1993 №909, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники охорони здоров`я, освіти за наявності станом на 01.04.2015 не менше 25 років спеціального стажу, на 01.01.2016 не менше 25 років 6 місяців та станом на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Загальний страховий стаж позивача складає 28 років 3 місяці 4 дні. Спеціальний стаж становить 21 рік 8 місяців 3 дні. За результатом розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому від 02.03.1995 серія НОМЕР_1 , оскільки неможливо визначити початок навчання, додаток до диплому не долучено. До спеціального стажу зараховано всі періоди.

Надалі, позивач 28.04.2025 позивач знову звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно із пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та 05.05.2025 прийнято рішення № 38 про відмову у призначені пенсії за вислугу років згідно із пунктом «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право для призначення пенсії за вислугу років.

У рішенні також зазначено, що необхідний стаж за вислугу років становить: не менше 26 років 6 місяців (станом на 11.10.2017). Страховий стаж заявниці становить: 30 років 09 місяців 05 днів. Стаж роботи за вислугу років (по 10.10.2017) становить: 21 рік 08 місяців 03 дні. Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», тобто на 11.10.2017, мають вислугу років та стаж, необхідний для призначенні пенсії за вислугу років, передбачений статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, зокрема жінки за наявності станом на 11.10.2017 26 років 6 місяців страхового стажу. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до загального страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2022 по 24.08.2022 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 09.03.1995, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.

Вважаючи, вказані рішення відповідачів про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень ст. 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, який набув чинності з 01.04.2015 пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У подальшому, згідно із Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 також було внесено зміни, відповідно до якого пункт е вказаної статті має наступний зміст: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту а статті 54, статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах е, ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04.06.2019.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що з 04.06.2019 при вирішенні питання про призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII.

Тобто, з 04.06.2019 при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що спеціальний стаж позивача станом на 11.10.2017 становить 21 рік 08 місяць 03 дні.

З розрахунку стажу форми - РС право слідує, що позивачу до спеціального стажу зараховано періоди її роботи виключно до 10.10.2017.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.03.1995 ОСОБА_1 з 09.03.1995 до 15.02.2022 працювала акушеркою акушерсько-гінекологічного відділення у Комунальному некомерційному підприємстві Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» та з 25.08.2022 до 28.02.2025 фельдшером у Харківській міській медичній частині №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» Харківська та Луганська область.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

03.10.2017 прийнято Закон України № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (далі - Закон № 2148-VIII), яким з 11.10.2017 розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Також Законом № 2148-VІІІ були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції:

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11.10.2017.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).

У Рішенні від 22.05.2018 № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України зазначає, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).

Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття „легітимні очікування") (Доповідь „Верховенство права", схвалена Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що обмеження пунктом 2.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №240/24/21.

У цьому ж рішенні суд касаційної інстанції звернувся до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

За такого правового регулювання та встановлених обставин, доводи відповідачів, що спеціальний стаж роботи позивача підлягає обрахунку саме до 11.10.2017 є помилковими. У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019, а не Закону № 1058-ІV.

Відповідно, спеціальний стаж визначається не станом на 11.10.2017, а станом на дату звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, відповідачами протиправно не зараховано до спеціального стажу позивача період її роботи з 11.10.2017 до 15.02.2022 та з 25.08.2022 до 28.02.2025.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2022 до 24.08.2022, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.03.1995, ОСОБА_1 з 16.03.2022 до 24.08.2022 була призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до ст. 21, 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст. 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу для обчислення пенсії зараховується період одержання допомоги по безробіттю. Підставою для зарахування періоду до 1 січня 2004 року є записи у трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.

До страхового стажу зараховуються ті періоди, протягом яких людина підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а з дати набрання чинності Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з 1 січня 2004 року) враховуються місяці, в яких сплачено страхові внески.

Після 1 січня 2004 року до страхового стажу зараховуються періоди, коли людина перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) або матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації (стаття 24 зазначеного Закону).

Отже, період отримання позивачем виплати допомоги по безробіттю відповідно до ст. 21, 22, 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 16.03.2022 до 24.08.2022 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

До того ж суд наголошує, що позивач не може нести негативні наслідки за не внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XII, діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24.03.2025 № 38 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.05.2025 №38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно пункту "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", період її роботи з 11.10.2017 до 15.02.2022 та з 25.08.2022 до 28.02.2025, до страхового стажу період отримання позивачем виплати допомоги по безробіттю з 16.03.2022 до 24.08.2022.

Водночас, вирішуючи позовні вимоги щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII з 17.03.2025, суд зазначає таке.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що, зобов`язавши пенсійний орган врахувати до стажу роботи спірні періоди роботи позивача, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Частиною 2 статті 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за вислугу років вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 28.04.2025 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (статті 90 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАC України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 24.03.2025 № 38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.05.2025 №38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до спеціального стажу періоди роботи з 11.10.2017 до 15.02.2022, з 25.08.2022 до 28.02.2025, до страхового стажу період отримання допомоги по безробіттю з 16.03.2022 до 24.08.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 28.04.2025 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 700 (сімсот) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 700 (сімсот) грн 00 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ