Справа № 400/4600/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4600/25

Головуючий в 1 інстанції: Бульба Н.О. Дата і місце ухвалення: 03.10.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.12.2024р. про перерахунок належних виплат;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт сержанта ОСОБА_1 від 28.12.2024р. про перерахунок виплат;

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити сержанту ОСОБА_1 належні виплати за період з 25.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 04.04.2023р. по 17.04.2023р. (періоди стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я), з 18.04.2023р. по 18.05.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК), з 22.06.2023р. до 28.07.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК), з 30.08.2023р. по 08.09.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я), з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я);

- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь сержанта ОСОБА_1 додаткову винагороду як військовослужбовцю, який приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 04.03.2023р. до 21.12.2023р.

В обґрунтування позовних вимог позивач, серед іншого, зазначав, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , під час якої на його користь нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення у не належному розмірі. Зокрема, відповідачем не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168, за періоди стаціонарного лікування ОСОБА_1 в закладах охорони здоров`я, за періоди перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК. Крім того, за період з 04.03.2023р. до 21.12.2023р. військовою частиною не виплачено сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду, як військовослужбовцю, який приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року закрито провадження у справі в частині вимог щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. за періоди з 22.06.2023р. по 27.06.2023р., з 28.06.2023р. по 28.07.2023р., з 30.08.2023р. по 08.09.2023р., з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати ухвалу від 03.10.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що закриваючи провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про відсутність заперечень ОСОБА_1 щодо виплати на його користь військовою частиною додаткової винагороди за періоди з 22.06.2023р. по 27.06.2023р., з 28.06.2023р. по 28.07.2023р., з 30.08.2023р. по 08.09.2023р., з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. Апелянт стверджує, що у письмових поясненнях від 05.09.2025р. він зазначав, що загальна сума виплати додаткової винагороди за тяжке поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, за період стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я, становить 300 000,00 грн. Військовою частиною не нараховано та не виплачено в червні 2023 року на користь ОСОБА_1 належних виплат в сумі 100 000,00 грн. за травень 2023 року. Таким чином, ОСОБА_1 погоджується лише з частковою виплатою додаткової грошової винагороди, а не з повним виконанням відповідачем обов`язку щодо виплати позивачу такої винагороди за спірні періоди.

Військова частина НОМЕР_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що у апеляційній скарзі позивач згадує про незрозумілий період червня 2023 року, за який нібито необхідно нарахувати 100 000 гривень. Однак, предметом спору, серед іншого, було оскарження ОСОБА_1 нарахування додаткової грошової винагороди, зокрема, за червень 2023 року починаючи з 22.06.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК) і за цей період відповідачем добровільно виплачено позивачу додаткову грошову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Положення вказаної норми передбачають те, що після подання позову про оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, останній виправляє допущені порушення шляхом вчинення дій, утримання від вчинення дій чи скасування рішення, яке оскаржується, при цьому, така поведінка повинна забезпечити відновлення прав особи, яка подала позов таким чином, щоб у особи не виникло підстав звернутись за захистом до суду про визнання цього рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2025р. по справі № 990/364/24 зазначила, що аналіз п.8 ч.1 ст.238 КАС України дає підстави для висновку, що в разі встановлення під час розгляду справи, що відповідач - суб`єкт владних повноважень виправив порушення, які оскаржує позивач, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Визначальною умовою для цього є повне відновлення законних прав (інтересів) позивача внаслідок такого виправлення. Іншими словами, закриття провадження у справі із зазначеної підстави можливе за сукупності певних фактів, а саме: по-перше, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень і, по-друге, повинні бути підстави стверджувати, що внаслідок самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущених порушень відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Предметом спору у даній справі, серед іншого, є оскарження ОСОБА_1 бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати сержанту ОСОБА_1 належних виплат за період з 25.03.2023р. по 04.04.2023р. та з 04.04.2023р. по 17.04.2023р. (періоди стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я), з 18.04.2023р. по 18.05.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК), з 22.06.2023р. до 28.07.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК), з 30.08.2023р. по 08.09.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я), з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я).

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України в частині вимог щодо виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн. за періоди з 22.06.2023р. по 27.06.2023р., з 28.06.2023р. по 28.07.2023р., з 30.08.2023р. по 08.09.2023р., з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. суд першої інстанції виходив з того, що військовою частиною за вказані періоди виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №168, з розрахунку 100 000,00 грн. на місяць.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідно до додатку 8 до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.06.2025р. №227 ОСОБА_1 20.06.2025р. виплачена додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн. за періоди з 22.06.2023р. по 27.06.2023р., з 28.06.2023р. по 28.07.2023р., з 30.08.2023р. по 08.09.2023р., з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. в загальній сумі 200 389,25 грн.

Зазначене підтверджується, також, довідкою про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів від 25.06.2025р.

З вказаного слідує, що військовою частиною відновлено порушене право позивача на належний розмір грошового забезпечення за період з 22.06.2023р. до 28.07.2023р. (період перебування у відпустці за станом здоров`я на підставі рішення ВЛК), з 30.08.2023р. по 08.09.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я), з 13.11.2023р. по 27.11.2023р. (період стаціонарного лікування у закладі охорони здоров`я) та відсутні підстави для висновку, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання протиправною бездіяльності відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що військовою частиною не нараховано та не виплачено на його користь в червні 2023 року за травень 2023 року належних виплат в сумі 100 000,00 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд не встановлював відновлення військовою частиною порушеного права щодо виплати на користь ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за травень 2023 року та не закривав провадження у справі у відповідній частині позовних вимог.

Таки чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали від 03.10.2025р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 листопада 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук