Справа № 460/11423/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 у справі №460/11423/24 (далі - рішення суду або судове рішення) суд вирішив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку та виплаті з 01.02.2021 призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 13.03.2024 №12/1/хг11751/2067 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.02.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 13.03.2024 №12/1/хг11751/2067 з урахуванням основного розміру пенсії 71 % відповідних сум грошового забезпечення і з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження пенсії максимальним розміром.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 07.05.2025.

30.05.2025 до суду надійшла заява позивача, подана ним в порядку статтей 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого 12.11.2024 у справі №460/11423/24 та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у справі №460/11423/24.

02.06.2025 ухвалою суду задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/11423/24 протягом 30 календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень цієї ухвали.

30.06.2025 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду від 12.11.2024 у справі №460/11423/24. У поданому звіті відповідач вказав, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії позивача у розмірі 71 % сум грошового забезпечення по довідці від 13.03.2024 №12/1/хг11751/2067 та без обмеження максимальним розміром з 01.02.2021, про що свідчить копія перерахунку пенсії пенсійної справи №ХГ0111751. Відповідач також зазначив, що позивач не звертався до суду щодо виплати йому індексації, без обмеження максимального розміру пенсії, а судом в рішенні суду №460/11423/24 чітко визначена дата, з якої необхідно було зняти максимальне обмеження виплати пенсії, що і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було зроблено. Доплата на виконання рішення суду у справі №460/11423/24 за період з 01.02.2021 по 31.05.2025 року становить 154198,16 грн, що підтверджується розрахунком на доплату, при цьому сума доплати буде виплачена після виділення коштів на ці цілі з Державного бюджету України, оскільки статтею 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що виплата пенсій забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

З огляду на наведене положення норм права, суд вважає за можливе здійснити розгляд поданого відповідачем звіту про виконання судового рішення без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених відповідачем в основу звіту про виконання судового рішення, дослідивши докази подані до такого звіту, а також матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-2 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами 1-2 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом частин 1-2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення, передбачений приписами статтей 382-328-3 КАС України, стосується забезпечення реалізації вже визначених судом прав та обов`язків у межах існуючого рішення. Натомість, підставою для нового позову є виникнення нових правовідносин, коли суб`єкт владних повноважень приймає нові рішення або вчиняє нові дії (навіть якщо вони формально пов`язані з виконанням попереднього рішення), які стосуються інших періодів, ґрунтуються на нових фактичних обставинах чи нормативно-правових актах, та, на думку особи, знову порушують її права чи законні інтереси.

Так, у ході розгляду заяви та вирішення питання про прийняття звіту відповідача суд встановив, що на виконання рішення суду від 12.11.2024 у справі №460/11423/24 Головним управлінням ПФУ в Рівненській області з 01.02.2021 здійснено перерахунок пенсії позивача у розмірі 71% грошового забезпечення, де підсумок пенсії з надбавками склав 23861,68 грн, що підтверджується проведеним відповідачем перерахунком пенсії позивача за пенсійною справою №ХГ0111751.

Натомість, як слідує з перерахунку пенсії позивача, проведеного відоповідачем з 01.01.2025, підсумок пенсії з надбавками складає 30202,32 грн, водночас з урахуванням максимального розміру та застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, розмір пенсії до виплати становить 23735,84 грн.

Суд зазначає, що за своєю суттю та правовими наслідками такий перерахунок пенсії з 01.01.2025 є новим рішенням суб`єкта владних повноважень, яким розмір пенсії позивача до виплати обчислено з урахуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану". Названий акт не є простою арифметичною дією на виконання попереднього судового рішення, а є самостійним актом індивідуальної дії, що породжує нові правовідносини та, відповідно, може бути предметом окремого судового оскарження.

Приймаючи рішення у справі №460/11423/24 суд, серед іншого керувався Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, в якому було надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців), в якому визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII.

З аналізу викладеного суд прийшов до висновків, що у справі, яка розглядалась, протягом спірного періоду стаття 43 Закону №2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак внесені Законом №1774-VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

У свою чергу, обмеження розміру пенсії позивача на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, з огляду на момент прийняття такого підзаконного нормативно-правового акту, не були та не могли бути предметом судового розгляду в межах адміністративної справи №460/11423/24.

Отже, проведений відповідачем перерахунок пенсії позивача з 01.01.2025 зумовлений новими юридичними підставами (Постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1) та оформлений новим, самостійним рішенням пенсійного органу, що має самостійне правове значення та породжує нові правові наслідки для позивача.

У звіті відповідача також вказано про доплату, що нарахована на виконання вказаного рішення суду за період з 01.02.2021 по 31.05.2025, яка становить 154198,16 грн та буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

З огляду на вказане суд зазначає, що частиною 1 статті 87 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) визначено, що до видатків що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення виплату пенсій військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом; сплату до Пенсійного фонду України страхових внесків за окремі категорії осіб, передбачені законом; виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, пенсій за особливі заслуги перед Україною, встановлених законом, державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», а також на покриття різниці між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого та третього частини першої, частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пп. «а» п. 9).

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423 (далі -Положення №423), Мінсоцполітики є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізацію державної політики, зокрема, у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення, надання соціальних послуг та проведення соціальної роботи, пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства лід час надання соціальної підтримки (державна допомога, пільги, житлові субсидії та інші виплати, що проводяться за рахунок державного бюджету, соціальні послуги), державне регулювання та нагляд за дотриманням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій у солідарній системі.

З врахуванням статей 10 та 22 БК України, додатка №3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», відомчої класифікації видатків та кредитування державного бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11*, головним розпорядником бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду», є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня.

Згідно з частинами 1, 2 статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пунктів 20, 29 частини 1 статті 116 БК України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

З огляду на наведене, саме Мінсоцполітики України забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері пенсійного забезпечення та є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду».

Отже виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Органами Пенсійного фонду України ведеться облік рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виконання рішень визначається датою набрання його законної сили. Так, станом на 24.06.2025 рішення суду у даній справі обліковується в Реєстрі судових рішень за №824330.

Відповідно до Плану доходів та видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на 2024 рік було погашено заборгованість за рішеннями суду включно по 19.11.2020.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу на керівника управління не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 16.07.2018 у справі №811/1469/18 та у справі №560/523/19, від 07.11.2019 у справі №420/70/19).

Таким чином, згідно поданого звіту рішення суду у даній справі в повному обсязі буде виконане після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, а матеріалами справи підтверджено, що ГУ ПФУ в Рівненській області виконало рішення суду в межах його повноважень, а перерахунок пенсії позивача провело відповідно до норм законодавства, які є чинними та обов`язковими до застосування на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу.

Керуючись статтями 248, 294, 295, 382-2, 382-3 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 по справі №460/11423/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали)

Повний текст ухвали складений і підписаний судом 18 листопада 2025 року.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК