Справа № 140/3380/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/3380/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 ) про:

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024 із застосуванням щомісячної індексації - різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024 у повному розмірі із застосуванням щомісячної індексації різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2004 із застосуванням щомісячної індексації - різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024 у повному розмірі із застосуванням щомісячної індексації - різниці відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 щодо нездійснення нарахування та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), з урахуванням в складі при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), з урахуванням в складі при їх обчисленні індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожні 6 повних календарних років військової служби з урахуванням в складі при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-ХІІ, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожні 6 повних календарних років військової служби з урахуванням в складі при їх обчисленні індексації грошового забезпечення та раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 в період з 08.03.2021 по 27.12.2024 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , яка підпорядкована ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_4 (яка є незначним відокремленим підрозділом, не має свого фінансового забезпечення), перебував на фінансовому забезпечення у ВЧ НОМЕР_2 , в подальшому фінансове забезпечення передано до ВЧ НОМЕР_1 (дата передачі позивачу не відома, тому позовні вимоги заявлені до двох відповідачів).

Під час проходження військової служби грошове забезпечення позивачу було нараховано та виплачено без урахування індексації та не в повному щомісячному розмірі, у зв`язку з чим має місце триваюча бездіяльність відповідача, тому позивач звертався до відповідачів із заявами від 17.02.2025 про перерахунок грошового забезпечення, однак відповіді не отримав.

Позивач вважає, що має право на виплату належного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 21-22).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 40-49, 51-58) відповідач ВЧ НОМЕР_2 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних дій щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період проходження військової служби.

Відповідач ВЧ НОМЕР_1 відзиву на позовну заяву до суду не подав.

В поданій до суду відповіді на відзив відповідача ВЧ НОМЕР_2 позивач не погодився з доводами відзиву з підстав, наведених у позовній заяві (а. с. 60-62).

11.11.2025 на адресу суду від ВЧ НОМЕР_1 надійшли довідки про розміри щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 (а. с. 65-67).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 08.03.2021 № 67 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія електрика електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_5 , ВОС-790058А, призначеного наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 23.02.2021 №18-РС, на посаду водія-електрика радіолокаційної станції окремої радіолокаційної роти радіотехнічного батальйону ВЧ НОМЕР_4 , ВОС-790058А, з 08.03.2021 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до с. Липники Львівської області (а. с. 15).

З витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 27.12.2024 №375 видно, що солдата ОСОБА_1 , водія-електрика радіолокаційної станції ВЧ НОМЕР_3 ,звільненого наказом командира ВЧ НОМЕР_4 (по особовому складу) від 20.12.2024 №93-Рс у відставку відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), вважати таким, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з 27.12.2024 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а. с. 15 зворот).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 в період з 09.03.2021 по 11.08.2024 перебував на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_2 , а в період з 12.08.2024 по 27.12.2024 у ВЧ НОМЕР_1 , що видно із накопичувальної картки обліку грошового забезпечення та довідки (а. с. 28, 67).

Відповідно до накопичувальної картки обліку грошового забезпечення, ОСОБА_1 в період з 09.03.2021 по 11.08.2024 виплачувалось грошове забезпечення ВЧ НОМЕР_2 (а. с. 28). З вказаної картки також видно, що позивачу у зазначений період нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, зокрема з березня 2021 року по грудень 2022 року та у серпні 2024 року, в загальному розмірі 16411,69 грн.

17.02.2025 ОСОБА_1 звертався із заявами до ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати належного грошового забезпечення (а. с. 11, 12).

Листом від 11.03.2025 № 1127/486/100/331пс, у відповідь на заяву від 17.02.2025, ВЧ НОМЕР_2 повідомила, що розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Крім того, починаючи з 12.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховується виходячи з розміру 1762,00 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 09.03.2021 по 11.08.2024, то нарахування сум індексації здійснюється у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі (а. с. 32-37).

При вирішенні спору (в частині позовних вимог щодо здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з 08.03.2021 по 27.12.2024 відповідно до абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078) суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі Закон № 1282-XII).

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами першою - другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» (далі - Постанова № 1013).

У зв`язку з прийняттям Постанови № 1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015 істотно змінився порядок індексації заробітної плати, зокрема, якщо раніше базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін для індексації вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, стипендій, пенсій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування чи у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, то після прийняття Постанови № 1013, місяцем підвищення став місяць, у якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціальним страхуванням.

Так, згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 зі змінами, внесеними Постановою № 1013, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Суд звертає увагу на те, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Верховний Суд у постановах від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21 сформулював правові висновки стосовно застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 щодо підстав виплати та розміру так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення, які враховуються судом при вирішенні цієї справи.

Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

Щодо «фіксованої» суми індексації, то суд зазначає, що Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін був у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йдеться про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4). У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Відтак, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 11.05.2023 у справі №260/6386/21, від 16.01.2025 у справі №160/19515/23).

Системний аналіз пункту 1, абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

З наказу командира ВЧ НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 12.04.2016 № 105, солдата за призовом ОСОБА_1 , навідника взводу управління І гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, на підставі Указу Президента України від 25.03.2016 № 115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період», звільнено з військової служби у запас, з 12.04.2016 виключено зі списків особового частини та всіх видів забезпечення; вислуга років у ЗСУ становить: календарна 01 рік 02 місяці 08 днів (а. с. 14).

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 08.03.2021 № 67 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , водія електрика електрогазового взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення ВЧ НОМЕР_5 , ВОС-790058А, призначеного наказом командувача Повітряних Сил ЗСУ (по особовому складу) від 23.02.2021 №18-РС, на посаду водія-електрика радіолокаційної станції окремої радіолокаційної роти радіотехнічного батальйону ВЧ НОМЕР_4 , ВОС-790058А, з 08.03.2021 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до АДРЕСА_1 (а. с. 15). З наказу вбачається, що вислуга років ЗСУ станом на 01.03.2021 становить: календарна 01 рік 09 місяців 10 днів.

З огляду на наведені накази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не міг проходити військову службу у 2018 році, оскільки відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 12.04.2016 № 105, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас та виключений зі списків особового складу частини (з направленням для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 12.04.2016, тоді як наступний наказ про його зарахування на військову службу за контрактом видано не раніше 2020 року, при цьому вислуга років у Збройних Силах України станом на 01.03.2021 становила 1 рік 9 місяців 10 днів, що узгоджується з попереднім періодом служби у 2015-2016 рр. і виключає можливість проходження ним служби у 2018 році.

З накопичувальної картки обліку грошового забезпечення судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 у період з березня 2021 року по грудень 2022 року та у серпні 2024 року нараховувалась та виплачувалась поточна індексація, в загальному розмірі 16411,69 грн (а. с. 32).

Щодо виплати цієї індексації грошового забезпечення (поточної) у позові не заявлено позовних вимог.

Разом з тим, необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 у справі №420/11424/21, від 12.04.2023 у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 у справі №320/8554/21, від 03.05.2023 у справі №160/10790/22 та від 22.06.2023 у справі №520/6243/22, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло у військовослужбовців саме у зв`язку зі змінами їхніх посадових окладів з 01.03.2018 на підставі Постанови №704 та виходячи із приписів абзаців четвертого, шостого Порядку №1078 з березня 2018 року останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку №1078.

Натомість за обставин цієї справи на момент підвищення тарифних ставок в березні 2018 року позивач не проходив військову службу та не отримував доходу, а отже в спірних правовідносинах не можливо розрахувати розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) та дослідити перевищення розміру підвищення доходу (А) суми можливої індексації (Б), оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року має обчислюватись, виходячи з суми грошового забезпечення (включно зі всіма складовими грошового забезпечення, які не мають разового характеру), яке в лютому та березні 2018 року у ВЧ НОМЕР_7 йому не нараховувалось і не виплачувалось.

В свою чергу підвищення посадових окладів відповідно до Постанови №704 в березні 2018 року не вплинуло на розмір грошового забезпечення позивача в контексті його зменшення або збільшення по відношенню до розміру грошового забезпечення у попередньому місяці, оскільки по-перше, позивач станом на березень 2018 року не проходив військову службу у військовій частині, а по-друге, на момент початку військової служби позивача означена постанова вже була чинною та підлягала застосуванню до позивача, підвищення посадового окладу під час проходження служби внаслідок підвищення тарифних ставок у нього не відбулось.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло право для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзаців четвертого, шостого Порядку №1078.

Подібний підхід до правозастосування наведений Верховним Судом у постанові від 04.04.2024 у справі № 160/2481/23.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню тільки приписи пункту 10-2 Порядку №1078, згідно з якими для новоприйнятих військовослужбовців обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.

Оскільки в ході розгляду цієї справи судом не встановлено порушення прав позивача в частині нарахування і виплати індексації-різниці індексації грошового забезпечення згідно з абзацами четвертим-шостим пункту 5 Порядку №1078, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про здійснення перерахунку та виплати одноразових видів грошового забезпечення (а саме: грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-ХІІ) з урахуванням в складі при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, то суд зазначає таке.

За приписами пункту 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (пункт 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до накопичувальної картки обліку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 09.03.2021 по 11.08.2024 (а. с. 28), ВЧ НОМЕР_2 у вересні 2021 року виплачена грошова допомога на оздоровлення в розмірі 10377,98 грн, у квітні 2022 року 13677,38 грн, у квітні 2023 року 21934,35 грн, у липні 2024 21934,35 грн.

Крім того, наказом командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 27.12.2024 № 375 постановлено виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) (а. с. 15 зворот).

Суд також враховує, що пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону № 1282-XII.

Тобто, з 01.01.2023 в умовах дії воєнного стану на законодавчому рівні було обмежено нарахування та виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення), а тому правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за 2023 рік відсутні (вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 28.06.2024 у справі № 200/2319/23).

В той же час, статтею 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Цей Закон не містить положень про зупиненні дії Закону № 1282-XII на 2024 рік, а тому у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.

Разом з тим, підвищення установленого порогу індексації мало місце лише у червні 2024 року та індекс споживчих цін у вказаному місяці склав 104,3 %. Місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за червень 2024 року, є липень 2024 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовців у зв`язку з її індексацією відбулось не раніше серпня 2024 року. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у період з січня 2024 року по липень 2024 року у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу «поточної» індексації.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення у період з 09.03.2021 до 31.12.2022 та з 01.08.2024 по 27.12.2024 підлягала виплаті позивачу щомісячно (повинна була мати щомісячний характер) та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для її неврахування при обрахунку допомоги на оздоровлення у 2021-2022 рр. та грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб).

З наведених правових підстав позов в частині вимог щодо нарахування та виплати одноразових видів грошового забезпечення (а саме: грошову допомогу для оздоровлення за 2021-2022 рр. та грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення), належить задовольнити частково у спосіб прийняття рішення про:

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2022 рр. без врахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2022 рр. з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення;

- визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) без врахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Зокрема, не підлягають до задоволення позовні вимоги щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 рр. та одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 15 Закону № 2011-ХІІ в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо їх нарахування та виплати (зокрема, з наказу командира ВЧ НОМЕР_8 (по стройовій частині) від 27.12.2024 № 375 видно, що ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримав).

При вирішенні спору (в частині позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 08.03.2021 по 27.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2024 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову відпусту, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб), виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704) суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 вказав, що на момент набрання чинності Постановою № 704 (01.03.2018) пункт 4 цієї постанови було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 Постанови № 103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Тобто, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас, Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Разом з цим, Верховний Суд наголосив на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 №2629-VIII було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України Про Державний бюджет України на 2021-2023 рр. таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020-2023 рр. відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

За змістом статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

При вирішенні спору суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 400/6214/21, які полягають у такому.

З 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). При цьому, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що при визначенні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням відповідач протиправно не врахував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 як розрахункової величини, що призвело до виплати грошового забезпечення за період з 09.03.2021 та по 19.05.2023 у меншому, ніж належить розмірі.

При вирішенні спору суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі - Постанова № 481) скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (Офіційний вісник України, 2018 р., №20, ст. 662).

Пунктом 2 Постанови № 481 внесено зміну до пункту 4 Постанови № 704, викладено абзац перший в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, відсутні підстави для здійснення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 19.05.2023 по 27.12.2024, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року виплати, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14 до Постанови №704, відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема, Постановою №481, яка на момент існування спірних правовідносин була чинною, підстав застосування попередньої редакції Постанови №704 у відповідачів не було. З дня набрання чинності Постанови №481 у відповідних суб`єктів владних повноважень відсутні підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджету України на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 09.07.2025 у справі № 420/18853/24, від 18.08.2025 у справі № 300/8187/24, від 21.08.2025 у справі № 520/22317/23.

Суд також враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови № 481 неправомірними, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 набрало законної сили 18.06.2025, та саме з цієї дати втратив чинність пункт 2 Постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.

Положення Постанови № 481 були чинні до 18.06.2025, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин (такі висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 08.09.2025 у справі № 200/4426/24, від 16.10.2025 у справі № 620/10526/24).

Верховний Суд у постанові від 30.06.2025 у справі № 280/8605/24 визнав необґрунтованим посилання в касаційній скарзі на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, адже згідно з частиною другою статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд вказав, що визнання у судовому порядку пункту 2 Постанови № 481 нечинним не породжує для позивача юридичних наслідків, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні положення зазначеної постанови були чинними.

З урахуванням наведеного, оскільки суд дійшов висновку про порушення права позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі у період з 09.03.2021 по 19.05.2023 (до дня, що передує набранню чинності з 20.05.2023 змінами до Постанови № 704, внесеними Постановою № 481), тому позовні вимоги належить задовольнити частково у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу в період з 09.03.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, та зобов`язання здійснити позивачу нарахування та виплату позивачу в період з 09.03.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, та про відмову в задоволенні решти позовних вимог (зокрема, щодо нарахування грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки така взагалі не виплачувалась, та щодо грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 27.12.2024, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки - 70 діб, одноразової грошової допомоги при звільненні за кожні 6 повних календарних років військової служби, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 30 діб, оскільки судом не встановлено порушення права позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2022 роки без врахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2022 роки з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) без врахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 ) грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2020-2024 роки (70 діб), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік (30 діб) з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 в період з 09.03.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 ) нарахування та виплату в період з 09.03.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення за 2021-2023 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх