Справа № 280/3477/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/3477/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року (суддя Татаринов Д.В.) у справі №280/3477/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача фіксовану індексацію (індексацію - різницю ) грошового забезпечення в розмірі 2422 грн. 22 коп. в місяць, за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у період проходження військової служби.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року, виходячи із розрахунку різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2003 року №1078;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити

перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року, виходячи з фіксованої величини 2 388,8 грн. щомісяця, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2003 року №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Рішення суду мотивовано тим, що індексація грошового забезпечення позивача передбачена нормами діючого законодавства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача в питанні нарахування та виплати її позивачеві в період проходження служби.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає в тому, що оскільки в березні 2018 року (враховуючи нараховані суми премії, яка є постійною складовою грошового забезпечення) різниця між розміром індексації та розміром підвищення грошового забезпечення складала від`ємне значення, то відсутні підстави для нарахування індексації-різниці.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

19 березня 2020 року командиром військової частини видано наказ № 59, яким ОСОБА_1 з 19 березня 2020 року виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення за станом здоров`я.

Позивач вважає, що відповідач, усупереч приписам абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року не нарахував і не виплатив йому фіксовану суму індексації грошового забезпечення в розмірі 2 422,22 грн. щомісяця.

У зв`язку з цим, позивачем було подано заяву до ВЧ НОМЕР_2 НГУ про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення у повному обсязі, на яку отримано відповідь від 01 березня 2025 року за № 3/29/13/1, якою фактично відмовила у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2020 року в повному обсязі протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, предметом спору у цій справі є зобов`язання відповідачів виплатити на користь позивача індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

- якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду; суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів.

Звідси випливає висновок про те, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078 (103 відсотка).

Як правильно встановлено судом першої інстанції місяцем підвищення доходів для військовослужбовців є березень 2018 року, оскільки з вказаного періоду було підвищено грошове забезпечення на підставі положень постанови КМУ №704.

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).

У березні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30 %. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, враховуючи положення абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, становила 4463,15 грн (1 762,00 грн х 253,30 % / 100 = 4 463,15 грн).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Визначаючи розмір підвищення доходу в березні 2018 року, суд першої інстанції правильно врахував положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджено наказом МВС України № 638 від 04 квітня 2014 року (в редакції чинній станом на лютий 2018 року ) та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 (в редакції чинній станом на березень 2018 року), якими передбачено, що виплата премії військовослужбовцям НГУ здійснюється та здійснювалась щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, для об`єктивного визначення розміру збільшення грошового забезпечення в березні 2008 року в порівнянні з лютим 2008 року, потрібно до грошового забезпечення лютого 2008 року додати премію, яка нарахована за лютий, але фактично виплачена у березні, а до грошового забезпечення березня 2008 року додати премію, яка нарахована за березень 2028 року, але фактично виплачена в квітні 2008 року.

Здійснивши відповідні розрахунку, враховуючи інформацію з особистої картки позивача про грошове забезпечення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 2 074,35 грн не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463,15 грн, у зв`язку з чим в силу вимог абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078 у відповідача не було законних підстав не виплачувати позивачу індексацію у період, починаючи з 01 березня 2018 року.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються, при цьому.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача про те, що премія є постійною складовою грошового забезпечення, а тому повинна враховуватися при визначенні розміру грошового забезпечення, але суд апеляційної інстанції, з урахуванням вищенаведених положень Інструкції №638 та Інструкції №200, вважає правильною позицію суду першої інстанції про те, що суми премії, для визначення розміру збільшення грошового забезпечення, слід враховувати в періоді за який їх нараховано, а не фактично виплачено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року у справі №280/3477/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 17.11.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров