Справа № 140/8723/25
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року ЛуцькСправа № 140/8723/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_2 , відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2025 №1055 «Про результати службового розслідування») за фактом самовільного залишення ВП «МИР» зі зброєю старшим навідником гранатометного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 );

зобов`язання провести повторне службове розслідування із врахуванням наведених фактів, які свідчать про те, що старший навідник гранатометного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 є особою, зниклою безвісти за особливих обставин.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який був мобілізований та перебував на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 24.08.2024 на посаді старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_3 механізованого батальйону.

В рамках несення військової служби, з метою поставлених до виконання бойових задач, був передислокований на територію Суданського району Курської області російської федерації.

Позивачка зазначає, що після 28.01.2025 її син перестав виходити на зв`язок, що зумовило її та її доньку ОСОБА_3 обдзвонювати всі відомі номери осіб, які проходили військову службу разом із ОСОБА_2 , для з`ясування обставин.

На початку лютого 2025 року позивачка почала отримувати інформацію, що, ймовірно, її син загинув під час виконання поставлених йому задач. Місцеположення тіла є невідомим.

В подальшому, ОСОБА_1 довідалася, що відповідачем було ініційовано службове розслідування щодо факту нібито самовільного залишення військової позиції «МИР» ОСОБА_2 . У зв`язку із цим, позивачка почала формувати звернення на адресу відповідача, зокрема: запит б/н від 14.03.2025 на ім`я старшого лейтенанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 ; звернення б/н від 14.03.2025 на ім`я командира 1-го батальйону В/Ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 ; запит б/н від 14.03.2025 на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 .

Цими листами ОСОБА_1 просила надати матеріали або результати службового розслідування по факту самовільного залишення позиції «МИР» військовослужбовцем ОСОБА_2 .

Так, листом від 20.03.2025 №1468/357 відповідачем було проінформовано, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.02.2025 №243 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення позиції солдатом ОСОБА_2 . По завершенню службового розслідування, за самовільне залишення вогневої позиції, відмову виконати наказ старшого начальника на старшого солдата ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА». У зв`язку із відсутністю на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 , вищезазначеного військовослужбовця буде притягнено до дисциплінарної відповідальності після повернення до військової частини. До цього листа були додані такі додатки: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №243 від 09.02.2025 про призначення службового розслідування; витяг з наказу командира військової НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1055 від 28.02.2025 про результати службового розслідування.

Позивачка не погоджується з висновками службового розслідування та зазначає, що відповідачем в ході його проведення не було досліджено усіх фактів, що передували і супроводжували події, під час яких зник ОСОБА_2 , та порушено процедуру проведення службового розслідування. При цьому вказує, що в ході службового розслідування не був опитаний військовослужбовець ОСОБА_7 , який був останнім, хто контактував її сином до моменту його зникнення. Крім того, відповідач не здійснював спроб встановити місцезнаходження ОСОБА_2 з метою відібрання пояснень, оскільки жодні документи на адресу місця його реєстрації в рамках проведення службового розслідування не надходили.

Також позивач зауважує, що спірний наказ породжує правові наслідки для неї, оскільки позбавляє права отримувати грошове забезпечення як члена сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.68).

У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити (а.с.71-80). В обґрунтування своїх заперечень вказав, що 27.01.2025 без отримання наказу старший солдат ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями, виконуючи бойове завдання у складі БТГр 21 омбр, самовільно залишив вогневу позицію «Мир» зі зброєю поблизу н.п. Ніколаєво-Дар`їно Курської області російської федерації та вирушив у бік Державного кордону. До пункту тимчасового розташування підрозділу вказаний військовослужбовець не повернувся.

Службове розслідування старшим лейтенантом ОСОБА_8 було проведено з чітким дотриманням чинного законодавства, зокрема у відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі Порядок №608).

Під час проведення службового розслідування було встановлено наступне.

27.01.2025 орієнтовно з 07:00 год особовий склад БТГр 21 омбр без наказу командування НОМЕР_4 НОМЕР_5 омбр залишив позицію ВП «МИР» зі зброєю в районі н. п. Ніколаєво-Дар`їно російської федерації та висунувся в бік державного кордону, а саме: стрілець-снайпер 1-го відділення 2-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_7 ; стрілець-санітар 3-го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 ; старший навідник гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 . Про даний факт командир НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 рапортом від 28.01.2025 за вх. №4543 доповів командиру в/ч НОМЕР_1 .

В ході проведення службового розслідування було також відібрано пояснення, зокрема у начальника штабу - заступника командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_11 , заступника командира НОМЕР_6 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу в/ч НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_12 , які вказали, що 27.01.2025 група військовослужбовців в кількості 7-ми чоловік самовільно залишили позицію ВП «МИР» в районі н.п. Ніколаєво-Дар`їно Курської області російської федерації, залишивши поранених, та висунулась в бік державного кордону, серед яких і був старший солдат ОСОБА_2 . Місце перебування військовослужбовців, в тому числі: солдата ОСОБА_9 , стрільця-санітара 3-го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 та старшого солдата ОСОБА_2 , старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 на момент проведення службового розслідування було не відоме.

Отже, матеріали службового розслідування підтверджують факт невиконання наказу старшим солдатом ОСОБА_2 та залишення ним бойових позицій, відтак наказ командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2025 №1055, яким старшого солдата ОСОБА_2 за самовільне залишення вогневої позиції, відмову виконати наказ старшого начальника, порушення вимог статей 11, 16, 49, 127, 128, 199, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, на підставі п. «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА», відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

Представник відповідача зазначає, що не логічними є доводи позивача про нібито порушену процедуру проведення службового розслідування, посилаючись на такі доводи як, не ознайомлення військовослужбовця з матеріалами службового розслідування, з наказом про результати розслідування, оскільки є очевидним той факт, що коли військовослужбовець самовільно залишає військову частину чи бойову позицію він намагається уникнути подальшого проходження військової служби і створює відповідно умови, які б не могли дати можливість його розшукати та встановити місцезнаходження, тим більше що такі дії в умовах війни містять ознаки кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене вище, представник відповідача вважає, що підстави для скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.02.2025 №1055 відсутні.

У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві (а.с.146-150).

У запереченні відповідач підтримав свою позицію, викладену відзиві (а.с.154-156).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Аналізуючи доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14).

ОСОБА_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_7 , що слідує з наказу відповідача від 24.10.2024 №305 та довідки від 30.11.2024 №17932 (а.с.27-28).

09.02.2025 на підставі рапорту командира НОМЕР_8 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 прийнято наказ №243 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення ВП «МИР» зі зброєю військовослужбовцями НОМЕР_3 механізованого батальйону, а саме стрілець-снайпер 2-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_7 , стрілець-санітар 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 , старший навідник гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 , а також з метою встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення.

Проведення службового розслідування доручено офіцеру відділення психологічної підтримки персоналу в/ч НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_13 .

Посадовим особам, до яких звертаються особи, які проводять службове розслідування документів здійснювати заходи, забезпечать їх відновлення або надавати відповідні довідки про причини відсутності (а.с.45, 107).

За наслідками службового розслідування складено акт службового розслідування від 27.02.2025, яким встановлено, що 27.01.2025, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер, характер своїх дій, передбачаючи можливість настання негативних наслідків, свідомо допускаючи їх настання, в умовах воєнного стану, старший солдат ОСОБА_2 без дозволу командування військової частини НОМЕР_1 залишив оборонні бойові позиції та здійснив вихід з ВП «МИР».

Вина старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 , яка виражається у формі прямого умислу.

Запропоновано за самовільне залишення вогневої позиції, відмову виконати наказ старшого начальника, порушення вимог статей 11, 16, 49, 127, 128, 199, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статей 3, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил, України, на підставі пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 накласти дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА». У зв`язку із відсутністю на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності після повернення до військової частини (а.с.100-106).

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 28.02.2024 №1055 на старшого навідника гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА». У зв`язку із відсутністю на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності після повернення до військової частини (а.с.46, 98зворот-99).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут) передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до пунктів 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Як передбачено, статтями 4, 5 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання Стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до статі 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Статями 83, 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені згаданим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як передбачено статтею 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608), передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 8 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини в/ч НОМЕР_1 від 09.02.2025 №243 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення позиції «МИР» військовослужбовцями НОМЕР_3 механізованого батальйону, зокрема старшим солдатом ОСОБА_2 , призначено службове розслідування (а.с.45, 107).

Підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт командира НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 від 28.01.2025 №4543, який наявний в матеріалах службового розслідування, проте нечитабельний (а.с.108).

З матеріалів справи вбачається, що у межах службового розслідування відібрано пояснення у ОСОБА_11 , начальника штабу заступника командира НОМЕР_6 механізованого батальйону, який у своїх поясненнях зазначив, що 27.01.2025 група військовослужбовців в кількості 7-ми чоловік самовільно залишила позицію ВП «МИР» в районі н.п. Ніколаєво- Дар`їно Курської області російської федерації, залишивши поранених, та висунулась в бік державного кордону: молодший сержант ОСОБА_7 , стрілець-снайпер 1-го відділення 2-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ; солдат ОСОБА_9 , стрілець-санітар 3- го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роги НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ; штаб-сержант ОСОБА_14 , командир бойової машини - командир відділення 1-го відділення 1-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ; головний сержант ОСОБА_15 , головний сержант 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 ; старший солдат ОСОБА_2 , старший навідник гранатометник взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 : солдат ОСОБА_16 , заступник командира бойової машини - навідник-оператор 3-го відділення 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_17 , командир ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного НОМЕР_9 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 . В той же день, 27.01.2025, на позицію ВП «МИР» на БМП CV-90 прибула група військовослужбовців на ротацію, яка і виявила залишених поранених.

Із семи вище згаданих військовослужбовців тільки двоє змогли дістатись тилових позицій сил оборони України, звідки і були евакуйовані у медичні заклали, а саме: молодший сержант ОСОБА_7 , стрілець-снайпер 1-го відділення 2-го механізованого взводу щ механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та солдат ОСОБА_16 , заступник командира бойової машини - навідник-оператор 3-го відділення 3-го механізованого взводу 2-ї механізованої роти НОМЕР_9 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Згідно показань солдата ОСОБА_16 , від позиції ВП «МИР» всі військовослужбовці розійшлися різними маршрутами і він більше нікого з групи не бачив, нічого додатково пояснити не може.

Місце перебування інших військовослужбовців, в тому числі: солдата ОСОБА_9 , стрільця-санітара 3-го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та старшого солдати ОСОБА_2 , старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйоне в/ч НОМЕР_1 на даний час не відоме.

Пояснення у присутності старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу управління в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_18 та водія комендантського взводу в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_19 зі слів майора ОСОБА_11 відібрано за допомогою мобільного телефону, віддруковано вірно. Зміст цього пояснення за допомогою мобільного телефону прочитано вголос особисто майору ОСОБА_11 (а.с.120-121).

Також у межах службового розслідування відібрано пояснення у заступника командира НОМЕР_3 механізованого батальйону з психологічної підтримки персоналу старшого лейтенанта ОСОБА_12 , який повідомив, що 27.01.2025 орієнтовно з 07:00 год особовий склад БТГр 21 омбр без наказу командування НОМЕР_4 НОМЕР_5 омбр залишив позицію ВП «МИР» зі зброєю в районі н.п. Ніколаєво-Дар`їно Курської області російської федерації та висунувся в бік державного кордону, а саме: стрілець-снайпер 1-го відділення 2-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_7 ; стрілець-санітар 3-го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 ; старший навідник гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 . Про даний факт командир НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 рапортом від 28.01.2025 за вх №4543 доповів командиру в/ч НОМЕР_1 .

Стрілець-снайпер 1-го відділення 2-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_7 25.01.2025 о 14:00 год, внаслідок підриву на міні на ВП «МИР» отримав поранення та був евакуйований силами підрозділу до стабілізаційного пункту НОМЕР_10 ОМБр - далі КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня».

Місце знаходження стрільця-санітара 3-го відділення 1-го механізованого взводу 8-ї механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 та старшого навідника гранатометного взводу НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 на даний час невідоме, в пункті розташування підрозділу військовослужбовці відсутні.

Пояснення у присутності старшого офіцера відділення психологічної підтримки персоналу управління в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_18 та водія комендантського взводу в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_19 зі слів майора ОСОБА_11 відібрано за допомогою мобільного телефону, віддруковано вірно. Зміст цього пояснення за допомогою мобільного телефону прочитано вголос особисто майору ОСОБА_12 (а.с.122).

Отже, в ході службового розслідування були допитані лише заступники командира механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , тобто керівний склад військової частини, та на підставі їхніх пояснень відповідач дійшов висновку про самовільне залишення позиції зі зброєю старшим солдатом ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд зауважує, що в матеріалах службового розслідування відсутня інформація про особовий склад усіх військовослужбовців, які перебували на військовій позиції «МИР» разом з ОСОБА_2 , відповідні накази та розпорядження на виконання бойових завдань на військовій позиції «МИР», доведення цих наказів особовому складу тощо.

Відповідач не надав суду доказів того, що безпосередньо ОСОБА_2 був відданий наказ на виконання бойового завдання на військовій позиції «МИР», фактичних та беззаперечних доказів самовільного залишення ОСОБА_2 зазначеної військової позиції матеріали службового розслідування не містять.

При цьому із пояснень ОСОБА_11 , начальника штабу заступника командира НОМЕР_6 механізованого батальйону, слідує, що на військовій позиції «МИР» перебувало семеро осіб, з яких двоє повернулись на тилові позиції, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , у яких пояснення в ході службового розслідування не були відібрані, хоча саме вказані військовослужбовці могли детально пояснити обставини, що підлягали з`ясуванню під час його проведення.

Також незрозумілою є та обставина, що службове розслідування призначено щодо трьох осіб, хоча згідно з поясненнями ОСОБА_11 , начальника штабу заступника командира НОМЕР_6 механізованого батальйону, військову позицію «МИР» залишило семеро військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 .

При вирішенні спору суд також враховує, що адвокатом позивача вжито заходів щодо встановлення обставин зникнення ОСОБА_2 та опитано ОСОБА_7 , пояснення якого не відповідають обставинам, встановленим в ході службового розслідування (а.с.58-60).

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані, зокрема дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема, запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

Отже, з метою всебічного, повного, об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення під час службового розслідування особи, які його проводять повинні вжити усіх заходів з метою встановлення фактів, що підтверджують або спростовують правопорушення, в тому числі шляхом отримання пояснень від військовослужбовців, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення.

Проте, всупереч вказаним нормам відповідач відібрав пояснення лише у керівного складу військової частини, який не був з ОСОБА_2 на бойовому завданні, при цьому не вжив відповідних заходів з метою відібрання пояснень у інших військовослужбовців, яким відомі обставини, що стосуються правопорушення, зокрема, у ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , а також командира гранатометного взводу, тобто безпосереднього командира ОСОБА_2 .

Проаналізувавши статтю 86 Дисциплінарного статуту, суд зазначає, що передумовою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є доведення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Проте, окрім пояснень ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , заступників командира НОМЕР_6 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , жодних інших доказів на доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні дисциплінарного проступку матеріали службового розслідування не містять.

Таким чином, в/ НОМЕР_11 не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин наявності чи відсутності в діях ОСОБА_2 складу дисциплінарного правопорушення.

Відтак, мета і завдання службового розслідування відносно ОСОБА_2 належним чином не досягнуті. Тобто, матеріали службового розслідування не містять повних і об`єктивних підтверджень факту самовільного залишення ОСОБА_2 оборонних бойових позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про неповноту службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_2 позиції, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 28.02.2025 №1055 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується ОСОБА_2 , зобов`язання відповідача повторно провести службове розслідування щодо ОСОБА_2 із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн (а.с.18).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 28.02.2025 №1055 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується старшого навідника гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування щодо старшого навідника гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 судові витрати у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_12 );

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_13 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій