Справа № 620/2538/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року Чернігів Справа № 620/2538/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави до Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Деснянський ліцей Деснянської селищної ради, Карпилівський ліцей Деснянської селищної ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, випускникам із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, Деснянського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

зобов`язати Відділ освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області вчинити дії щодо нарахування одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України "Про забезпеченні організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, виходячи з розміру встановленому Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", та виплатити її випускникам із числа дітей, позбавлених батьківського піклування Деснянського ліцею Деснянської селищної ради: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та випускнику Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 19176 грн кожному.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що встановлено факт неналежного виконання Відділом освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області вимог ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» щодо нарахування та виплати випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Залучено до участі в справі як третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Деснянський ліцей Деснянської селищної ради, Карпилівський ліцей Деснянської селищної ради. Залучено до участі в справі як третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Ухвалою суду встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень.

Ухвалою суду від 18.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на забезпечення за рахунок навчального закладу або відповідної установи мають право на одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Дане право на таку допомогу, випускник повинен реалізувати шляхом написання відповідної заяви про виплату такої допомоги на ім`я навчального закладу чи відповідної установи, де такий випускних навчався чи перебував. При цьому, орган місцевого самоврядування, до повноважень якого відноситься нарахування та виплата такого виду допомоги, зобов`язаний виплатити цю допомогу на відповідний рахунок в банку, що зазначений у заяві заявником. Діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, що перебувають під опікою (піклуванням), на період навчання у закладі загальної середньої освіти забезпечуються безплатно шкільною і спортивною формами, обідами, у закладах фахової передвищої та вищої освіти і закладах професійної (професійно-технічної) освіти - обідами і гуртожитком. При працевлаштуванні після закінчення навчального закладу їм виплачується одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів Ключовим у цьому питанні є те, що: ця допомога є одноразовою, тобто її можна отримати лише один раз; вона може бути виплачена лише при працевлаштуванні випускника; особа, яка має право на цю допомогу, до моменту її отримання може навчатися у будь-якому закладі освіти, з приведених нижче: а) у закладі загальної середньої освіти; б) у закладах фахової передвищої; в) у закладах вищої освіти; г) у закладах професійної (професійно-технічної) освіти. Лише самі випускники можуть визначати, коли вони бажають працевлаштуватися і після закінчення якого закладу освіти, чи після закладу повної загальної середньої освіти чи після закладу вищої освіти отримати цю одноразову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів, яке вони можуть реалізувати самостійно, без втручання органів прокуратури. Це право особи, яке може бути реалізовано після закінчення будь-якого із вище приведених закладів освіти, за бажанням випускника. І якщо це право не реалізовано після закінчення закладу повної загальної середньої освіти, воно може бути реалізовано після закінчення, до прикладу, закладу фахової передвищої освіти. Це право не зникає, «не згорає», воно продовжує існувати до моменту реалізації випускником свого законного права та інтересу в цьому праві. І при цьому, жодна посадова особа не має права втручатися у процес та час прийняття рішення щодо отримання такої допомоги випускником закладу освіти, ні прокурор, ні посадова особа органів місцевого самоврядування. Бо саме це буде порушенням прав дитини, а не її захистом. Зауважив, що жодних заперечень про виплату спірної допомоги дітям з боку Відділу освіти Деснянської селищної ради не було, навпаки ініціювали розробку програми надання допомоги та соціального захисту дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, на території Деснянської селищної ради на 2025-2026 роки. Вважає, що позов прокуратури подано передчасно та за відсутності предмету спору.

Представник Деснянського ліцею Деснянської селищної ради подав пояснення по суті спору, заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради подав пояснення по суті спору, заперечив проти задоволення позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив, заперечив проти доводів відповідача, підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Вказав, що відповідно до Закону «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» обов`язок щодо нарахування та виплати випускникам навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку є безумовним та не залежить від наявності звернень таких осіб про виплату зазначеної грошової допомоги.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив аналогічні обставини, викладені у відзиві, доповнив, що жодна з норм Законів України «Про освіту» та «Про повну загальну середню освіту» не передбачає обов`язку відповідача, який є засновником закладів освіти Деснянської територіальної громади, нараховувати та виплачувати одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Зауважує, що у даному випадку не було відмови відповідача про виплату спірної допомоги, оскільки жоден випускник закладів освіти, що розташовані на території Деснянської територіальної громади, з питанням виплати одноразової грошової допомоги до Деснянської селищної ради не звертався. Наголосив, що Відділ освіти Деснянської селищної ради не є розпорядником коштів, не має централізованої бухгалтерії, не має жодного рахунку в Казначействі. Тому, ніколи не здійснював та не здійснює жодного нарахування та виплати по Деснянській територіальній громаді, в тому числі і по закладам освіти.

Позивач подав пояснення на заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено аналогічні обставини, викладені в позові. Зауважив, що саме Відділ освіти Деснянської селищної ради є розпорядником бюджетних коштів, передбачених на фінансування та утримання закладів загальної середньої освіти комунальної форми власності на території Деснянської ОТГ.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Згідно з інформацією Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області від 23.01.2025 №02-01/49 у 2024 році заклади освіти Деснянської об`єднаної територіальної громади закінчили 4 випускники із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме (т. 1 а.с. 3334):

1) дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчила у 2024 році 9-Г клас Деснянського ліцею Деснянської селищної ради (наказ Деснянського ліцею Деснянської селищної ради №32у від 22.08.2024 «Про відрахування учнів Деснянського ліцею» (т. 1 а.с. 69);

2) дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчила у 2024 році 9-Г клас Деснянського ліцею Деснянської селищної ради (наказ Деснянського ліцею Деснянської селищної ради №32у від 22.08.2024 «Про відрахування учнів Деснянського ліцею» (т. 1 а.с. 69);

3) дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закінчив у 2024 році 11-Б клас Деснянського ліцею Деснянської селищної ради (наказ Деснянського ліцею Деснянської селищної ради №20у від 07.06.2024 «Про випуск учнів 11-х класів» (т. 1 а.с. 68);

4) дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закінчив у 2024 році 11 клас Карпилівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Деснянської селищної ради (наказ Карпилівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Деснянської селищної ради №10 від 04.06.2024 «Про відрахування із закладу здобувані в освіти 11 класу, 12 класу із заочною формою навчання та здобувачів освіти з екстернатною формою навчання» (т. 1 а.с. 7071).

Відповідно до рішення 49 сесії 8 скликання Деснянської селищної ради від 04.07.2024 №18-49/8 «Про зміну найменування Карпилівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів Деснянської селищної ради» змінено повне найменування Карпилівського закладу загальної середньої освіти Деснянської селищної ради на Карпилівський ліцей Деснянської селищної ради.

Як вбачається з інформації Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області від 23.01.2025 №02-01/49, вказані випускники з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, після закінчення Деснянського та Карпилівського ліцеїв продовжили своє навчання, а саме: ОСОБА_1 продовжила своє навчання в Чернігівському базовому медичному коледжі; ОСОБА_2 - Чернігівському базовому медичному коледжі; ОСОБА_3 - Київському професійно-технічному училищі будівництва; ОСОБА_4 - Українському державному університеті ім. Михайла Драгоманова.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Деснянської селищної ради від 09.08.2023 №132 про встановлення статусу - дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку із позбавленням батьківських прав батька дитини ОСОБА_5 згідно рішення Козелецького районного суду від 14.06.2023 та смертю матері ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Деснянської селищної ради 31.05.2022) (т. 1 а.с. 65).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 21.05.2012 №304 про встановлення статусу - дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку із позбавленням батьківських прав батька дитини ОСОБА_7 згідно рішення Козелецького районного суду від 13.04.2012 та матері ОСОБА_8 згідно рішення Козелецького районного суду від 18.04.2008 (т. 1 а.с. 67).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 29.02.2016 № 84 про встановлення статусу - дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з позбавленням батьківських прав батьків дитини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно рішення Козелецького районного суду від 15.02.2016 (т. 1 а.с. 66).

З інформації Відділу освіти Деснянської селищної ради від 23.01.2025 №02-01/49 та Деснянської селищної ради від 24.01.2025 №02-14/145 жодному випускнику закладів освіти, розташованих на території Деснянської селищної ради із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, яка передбачена ч.7 ст.8 Закону № 2342-IV, не виплачувалась у зв`язку з відсутністю фінансування (т. 1 а.с. 3334, 4849).

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із частинами 3, 4 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 КАС України).

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Аналіз положень статті 53 КАС України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

У даному випадку, охоронюваний законом інтерес полягає в реалізації державних гарантій захисту прав і свобод дітей, у тому числі соціально вразливих категорій (дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування).

Зокрема, органом, який уповноважений здійснювати заходи щодо реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не здійснюється належним чином захист вказаної категорії дітей.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері, є Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року №2402-ІІІ (далі Закон №2402-ІІІ).

Статтею 1 Закону №2402-III передбачено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Статтею 2 Закону №2402-III визначено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері і його завданням є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно із статтею 4 Закону №2402-III система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає, зокрема, проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства, встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Згідно зі статтею 5 Закону №2402-III місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших, передбачених законодавством, умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Відповідно до статті 8 Закону №2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 25 Закону №2402-III діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Статтями 52, 53 Конституції України передбачено, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Закон України від 13.01.2005 №2342-IV «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі Закону №2342-IV), який набув чинності 02.02.2005, визначає правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно з визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2342-IV статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

За змістом статті 3 Закону №2342-IV одним з основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист майнових, житлових та інших прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Відповідно до статті 4 Закону №2342-IV заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку.

Частинами 13, 9 статті 8 Закону №2342-IV встановлено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в закладах освіти мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних закладів освіти.

Абзацом 16 статті 1 Закону №2342-IV передбачено, що випускники закладів для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - особи, які перебували на повному державному забезпеченні у закладі для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, і закінчили своє перебування у зазначеному закладі у зв`язку із закінченням навчання.

Згідно із частиною 7 статті 8 Закону №2342-IV випускники закладів освіти із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок закладу освіти або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників закладів освіти їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. Державні соціальні стандарти, нормативи споживання, нормативи забезпечення є однаковими для всіх дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, незалежно від форми їх влаштування та утримання, і затверджуються відповідно до законодавства.

Водночас частина 7 статті 8 Закону №2342-IV встановлює обов`язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання у іншому навчальному закладі, або тих, хто працевлаштувався чи інше. Отже, факт випуску з навчального закладу є підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, встановленого Законом України про Державний бюджет.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №493/407/16-а, від 26.05.2020 у справі №303/5848/16-а, від 05.06.2019 у справі №159/1684/16-а, від 03.10.2019 у справі №303/5849/16-а, від 26.05.2020 у справі №303/5848/16-а, від 04.11.2020 у справі №303/5842/16-а, від 28.01.2021 у справі №164/1907/16-а, від 28.01.2021 у справі №169/521/16-а та інших.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» (згідно з пунктом 13 якої одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів виплачується учням з числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та закладах фахової перед вищої та вищої освіти і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні) є безпідставним, оскільки відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №2342-IV закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Закон №2342-IV прийнятий 13.01.2005 та набрав чинності 02.02.2005. Натомість постанова Кабінету Міністрів України №226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" датована 05.04.1994, а тому застосовується до спірних правовідносин лише в тій частині, що не суперечить вимогам Закону №2342-IV.

Згідно із частиною 3 статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 №226 прийняті до набрання чинності Законом №2342-IV та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону №2342-IV.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постановах від 18.09.2018 у справі №493/407/16-а, від 03.10.2019 у справі №303/5849/16-а, від 26.05.2020 у справі №303/5848/16-а, від 04.11.2020 у справі №303/5842/16-а, від 28.01.2021 у справі N 164/1907/16-а.

Так, Законом №2342-IV врегульовано розмір одноразової грошової допомоги дітьми - випускникам навчального закладу незалежно від подальшого працевлаштування або продовження навчання, а також незалежно від того, чи перебувала дитина на повному державному утриманні у навчальному закладі. Оскільки Закон не конкретизує, який саме навчальний заклад повинна закінчити дитина-сирота або дитина, позбавлена батьківського піклування, за змістом наведеної норми право на отримання грошової допомоги мають усі діти - випускники навчальних закладів (у т. ч. не інтернатного типу) з числа дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Також суд звертає увагу на те, що обов`язок відповідача щодо нарахування та виплати випускникам навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, є безумовним та не залежить від наявності звернень таких осіб про виплату зазначеної грошової допомоги.

Частиною 2 статті 9 Закону №2342-IV встановлено, що витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 01.01.2024 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Отже, випускникам Деснянського ліцею Деснянської селищної ради: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , випускнику Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчання у вказаних закладах освіти, у 2024 році мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідно віку, а саме з розрахунку 3196 грн, тобто у сумі 19176 грн кожному.

Поряд з цим, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач, не нарахувавши та не виплативши одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону №2342-IV, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, чим допустив протиправну діяльність.

Будь-яких доказів на спростування встановлених в ході розгляду обставин справи відповідачем суду не надано, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд доходить висновку, що позов керівника Козелецької окружної прокуратури належить задовольнити повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 7274, 77, 241246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави до Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Деснянський ліцей Деснянської селищної ради, Карпилівський ліцей Деснянської селищної ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, випускникам із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, Деснянського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язати Відділ освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області вчинити дії щодо нарахування одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 8 Закону України "Про забезпеченні організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, виходячи з розміру, встановленому Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", та виплатити її випускникам із числа дітей, позбавлених батьківського піклування Деснянського ліцею Деснянської селищної ради: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та випускнику Карпилівського ліцею Деснянської селищної ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 19176 гривень кожному.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Євгенія Лоскота, 1, смт Козелець, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 17000, код ЄДРПОУ ).

Відповідач: Відділ освіти Деснянської селищної ради Чернігівської області (вул.Ювілейна, 1А, с-ще Десна, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 17024, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Деснянський ліцей Деснянської селищної ради ((вул.Довженка, 34, с-ще Десна, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 17024, ).

Карпилівський ліцей Деснянської селищної ради (вул.Центральна, 83, с.Карпилівка, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 17023, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО