Справа № 520/15220/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

19 листопада 2025 року справа № 520/15220/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, що полягає у не проведенні повного розрахунку після звільнення зі служби в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області та невиплаті ОСОБА_3 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за стаж служби за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, залишок яких складає 122 дні в сумі 72537,54 грн;

2) стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за стаж служби за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 роки, залишок яких складає 122 дні в сумі 72537,54 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Представник відповідача надіслав суду клопотання, в якому просив залишити позов без розгляду на підставі пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України, у зв`язку з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Представник позивача у відповіді на відзив вказала, що про порушення прав невиплатою залишків невикористаної відпустки позивачка дізналась 05.04.2024 з відповіді Головного управління НП в Харківській області на запит від 04.04.2024 №83аз/119-12/01-2024 та від 05.04.2024 №66аз/119/05/29-2024 до яких було долучено копії наказів про надання відпусток, а також розрахунковий лист за вересень 2022 року. При звільненні позивача така інформація не надавалась.

Вивчивши доводи клопотання представника відповідача, заперечення представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975, "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що у цій справі спір стосується права позивача на виплату належного йому грошового забезпечення.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема, у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Тобто, у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної військовослужбовцю суми грошового забезпечення, застосуванню підлягають загальні норми трудового законодавства.

Суд зазначає, що стаття 122 Кодексу адміністративного судочинства України не містить вимог, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Вказані правовідносини регулюються положеннями ст.233 КЗпП України, оскільки, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, ст.233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №280/6779/22.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.233 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Таким чином, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2024 у справі №600/5050/23-а.

Судовим розглядом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.08.2022 №401 о/с "По особовому складу", згідно п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, позивача звільнено зі служби з 01.09.2022.

За результатами розгляду запитів представника позивача від 01.04.2024 та від 04.04.2024 листом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.04.2024 за вих.№83аз/119-12/01-2024 та від 05.04.2024 №66аз/19/05/29-2024 відмовлено у задоволенні заяви про надання компенсації за невикористанні відпустки та надано інформації (копії наказів про надані відпустки, інформацію щодо невикористані відпустки) про нараховане та виплачене грошове забезпечення.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про нараховані та виплачені суми під час звільнення та ознайомлення з ними позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.121, 122, 123, 240, 243, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО