Справа № 620/6316/24
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 року Чернігів Справа № 620/6316/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не здійснення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з військової служби в частині невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, передбаченої статтею15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за всі роки проходження військової служби, а саме 13 років 04 місяці 17 днів, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення, з врахуванням додаткової винагороди, яка виплачувалася з березня 2022 року по лютий 2023 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 при звільнені позивача одноразову грошову допомогу при звільнені нараховано та виплачено не в повному обсязі, лише за три роки служби, та у розмірі 25% грошового забезпечення замість визначених законодавством 50% грошового забезпечення за кожен календарний рік служби. Зауважує також, що при обчисленні розміру одноразової допомоги при звільненні має бути врахована додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 позовну заяву через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що відповідно до наданого витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , як забезпечувальним органом, включено до заявки на фінансування необхідні кошти для розрахунку позивача. Фінансове забезпечення військової частини, яка зарахована на фінансове забезпечення до розпорядника коштів того чи іншого рівня здійснюється шляхом надання до розпорядника коштів відповідними посадовими особами військової частини витягів із наказів, заявок, кошторисів, розрахунків тощо. Зауважує, що на момент звільнення позивача у 1997 році з військової частини НОМЕР_1 частина 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяла у редакції, яка не встановлювала обмеження щодо наявності вислуги років, як умову виплати одноразової грошової допомоги, отже права на виплату позивач набув, однак із наданої позивачем виписки із наказу про звільнення не можливо об`єктивно встановити, які саме виплати позивач отримав. При звільненні позивача у 2023 році норми частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачали, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Також вказує на передчасність позовних вимог щодо врахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів №168, оскільки позивач у заяві про перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні не заявляв про врахування такої винагороди.

Третя особа надала пояснення, зазначивши, що позивач в ході проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_7 із зауваженнями, запереченнями, іншими зверненнями до вищого командування з приводу встановлених йому розмірів усіх видів грошового забезпечення та обчисленої вислуги не звертався. На день звільнення, 01.09.2023, вислуга років позивача склала 13 років 04 місяці 17 днів, відповідно до пункту 3 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 нараховано, зокрема, вихідну грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби за період з 18.10.2019 по 01.09.2023, розрахунки розмірів та сум нарахувань погоджені у встановленому порядку з фінансовою службою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Згідно з випискою з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.1997 №23 ОСОБА_1 з 05.02.1997 виключено зі списків особового складу частини та направлено на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вислуга років в календарному обчисленні 9 років 7 місяців, в пільговому обчислені немає (а.с.18).

Наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_9 від 20.07.2022 №179 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20.07.2022. Вислуга років на 01.07.2022 становить: загальна 12 років 02 місяці 17 днів, календарна 12 років 02 місяці 17 днів (а.с.49).

Відповідно до витягу з наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_9 від 01.09.2023 №278 ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » №525 від 15.08.2023 року з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, виключено зі списків особового складу з 01.09.2023. Станом на 01.09.2023 вислуга років у Збройних Силах України становить: загальна 13 років 04 місяці 17 днів, календарна - 13 років 04 місяці 17 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів. Наказано виплатити вихідну допомогу відповідно до пункту 3 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 у розмірі 23 957,04 грн (25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 18.10.2019 по 01.09.2023) (а.с. 1617).

ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не заперечується відповідачем.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний служби за наявності 10 років і більше (а.с. 1213).

Листом від 28.02.2024 №3/2633 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що відповідно до пункту 3 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням через сімейні обставини або з інших поважних причин та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Тому нараховувати та виплачувати одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності 10 років і більше не видається можливим (а.с. 1415).

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (надалі-Закон №2232-XII).

Згідно із частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ(надалі - Закон №2011-ХІІ, у редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 1 та 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В силу вимог пунктів 3 та 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом абзацу четвертого пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно із абзацом шостим пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Таким чином, абзацами першим та другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII передбачений перелік осіб, яким одноразова грошова допомога виплачується залежно від підстав їх звільнення, з розмежуванням, в залежності від таких підстав, розміру одноразової грошової допомоги. При цьому, випадки звільнення через сімейні обставини присутні як в абзаці першому, так і в абзаці другому пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII.

Разом з тим, абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII до військовослужбовців, звільнених через сімейні обставини, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, віднесено тільки військовослужбовців-жінок, які мають дитину (дітей) віком до 18 років у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу.

Абзац другий пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII визначає більш широке коло звільнених через сімейні обставини військовослужбовців, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, - через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розділом XXXII Порядку №260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, пунктом 3 розділу XXXII Порядку №260 визначено, що особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу та звільняються зі служби за власним бажанням, іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413, та мають вислугу десять календарних років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (пункт 7 розділу XXXII Порядку №260).

Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами) (пункт 8 розділу XXXII Порядку №260).

З огляду на матеріали справи позивача звільнено зі служби наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_10 » №525 від 15.08.2023 року з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які звільняються з військової служби через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Календарна вислуга становить 13 років 04 місяці 17 днів. При цьому наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 передбачена виплата вихідної допомоги відповідно до пункту 3 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період з 18.10.2019 по 01.09.2023, тобто за 3 календарні роки служби.

Суд звертає увагу, що у даній справі не оспорюється право позивача на виплату одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби, спірним є питання розміру такої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, відповідачем не заперечується, що на момент звільнення ОСОБА_1 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_9 вислуга років становить 13 років 04 місяці 17 днів.

Суд зауважує, що на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 05.02.1997 вислуга років складала 9 років 7 місяців.

Крім того, частина 2 статті 15 Закону 2011-ХІІ була викладена у такій редакції: «Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, при звільненні з військової служби виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям виплачується грошова допомога на лікування, при народженні дитини, виплачується також грошова допомога на дітей військовослужбовців строкової служби, малозабезпеченим сім`ям військовослужбовців у порядку і розмірах, передбачених законодавством України».

Тобто, взагалі не було визначено такого виду допомоги як одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 50% або 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно не було і прив`язки до вислуги років як умову виплати такої допомоги.

З наведеного висновується, шо на момент виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 , позивач не міг набути право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої пунктом 2 статтею 15 Закону №2011-ХІІ.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідно до приписів статті 15 Закону №2011-ХІІ у випадку, якщо при попередньому звільненні особа не набула право на виплату одноразової грошової допомоги, попередня вислуга років має враховуватись при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги, суд доходить висновку, що позивач відповідно до пункту 2 статті 15 Закону 2011-XII набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням періоду попередньої служби, тобто за повні 13 календарних років служби.

Натомість відповідно до довідки про нараховані та виплачені одноразові виплати при звільненні з військової служби від 16.10.2025 №5/16613ф позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби у розмірі 25% лише за 3 календарні роки 23 957,05 грн, без урахування періоду попередньої служби (а.с. 63).

Щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди з урахуванням додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) суд зазначає наступне.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» прийняв Постанову №168, яка застосовується з 24.02.2022, пунктом 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Надалі до цієї Постанови №168 неодноразово вносилися зміни та доповнення, у тому числі й до пункту 1.

Постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, яка набрала чинності 19.07.2022 (застосовується з 24.02.2022), до Постанови № 168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Крім того, доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: «2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Отже, за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов та є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Вирішуючи питання щодо врахування передбаченою Постановою №168 додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога при звільненні, суд зауважує, що положення пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делеговано Міністерству оборони України.

Аналогічні правові висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 08.08.2024 у справі №240/26703/23.

Відповідно до пункту 5 розділу XXXII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються, зокрема звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Таким чином, передбачена Постановою №168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються розміри одноразової грошових допомог при звільненні.

Суд бере до уваги те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.12.2024 у справі №580/9551/23 та від 25.12.2024 у справі №420/5602/23, сформовані при вирішенні питання щодо включення в довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення сум отриманої додаткової винагороди, встановленої Постановою №168. Так, відповідно до висновку Верховного Суду у зазначених справах «суми отриманої додаткової грошової винагороди, установленої Постановою №168, не підлягають включенню до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII та пункту 7 порядку №393». Суд наголосив на тому, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

З аналізу зазначених норм слідує, що згідно з Порядком №260 додаткова винагорода на період дії воєнного стану належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану), тому відсутні підстави для включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 зі служби, додаткової винагороди, яка виплачувалась позивачу з березня 2022 року по лютий 2023 року відповідно до Постанови КМУ №168.

Аналогічні висновки виклав Верховний суд у постановах від 23.09.2024 у справі №240/32125/23, від 26.9.2025 у справі №300/4692/23

За наведених обставин з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням періоду попередньої служби; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову, доказів понесення ним інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Керуючись статтями 241246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням періоду попередньої служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 13 повних календарних років служби відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО