Справа № 520/18258/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. Справа № 520/18258/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України", в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» № 1201 від 13.12.2024 про придатність ОСОБА_1 до військової служби;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» № 33/4-П-499 від 24.06.2025 про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність рішень відповідачів щодо придатності позивача до військової служби, оскільки такі не відповідають дійсному стану здоров`я позивача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі, запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження надіслано представникам сторін до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронних листів (а.с. 60-62).

Представником Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про правомірність висновку про придатність позивача до військової служби та, відповідно, оскаржуваних рішень. Звертає увагу, що ні позивач, ні представник позивача, ні суд не можуть надавати оцінку діям лікарів ВЛК при застосуванні відповідних методів огляду, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки такі не є фахівцями у медичний галузі. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив позивач вказує на хибність доводів відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час медичного огляду не було враховано усі захворювання позивача, не було проведено усі необхідні аналізи.

Державною установою "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" подано відзив на позов, в якому зазначено, що зміни в стані здоров`я особи не є підставою для перегляду раніше прийнятого рішення М(ВЛ)К. Позивача проінформовано, що у разі погіршення стану здоров`я він може пройти повторний медичний огляд відповідно до Положення № 285. Відповідач підтримує доводи Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" щодо того, що суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття висновку ВЛК, а перевіряє його законність лише в межах дотримання процедури його прийняття.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідачем подано заяву, в якій викладено доводи аналогічні тим, що наведені у відповіді на відзив Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області".

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, військову службу проходить у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

13 грудня 2024 року в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» (далі також ДУ «ТМО МВС України по Харківській області») ОСОБА_1 за отриманим направленням на ВЛК проведено медичний огляд, за результатами якого видано довідку № 1201 від 13.12.2024, якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби (а.с. 27).

30.05.2025 представником ОСОБА_1 подано скаргу до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі також ДУ «ГМКЦ МВС України) стосовно оскарження рішення Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області», оформленого довідкою № 1201 від 13.12.2024.

За результатами розгляду скарги ДУ «ГМКЦ МВС України» у листі № 33/4-П-499 від 24.06.2025 «Про розгляд звернення» зазначило про відсутність підстав для перегляду рішення ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Харківській області», оскільки таке прийнято правомірно, обґрунтовано.

Позивач вважає, що рішення ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» № 1201 від 13.12.2024 та ДУ «ГМКЦ МВС України» № 33/4-П-499 від 24.06.2025 не відповідають дійсному стану здоров`я, є такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся суду з позовом у цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством, яке підлягає застосуванню у площині спірних правовідносин є Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону № 2801-XII законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Так, статтею 70 Закону № 2801-XII визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом № 2232-ХІІ.

Частиною третьою статті 1 вказаного Закону передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи Наказом МОУ 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я МОУ, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 2.1 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до абзаців1-5 пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:

Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);

ВЛК регіону;

ВЛК евакуаційного пункту;

ВЛК пересувної госпітальної бази.

Пунктом 2.3 розділу І Положення № 402 передбачено, що Центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного департаменту (далі - ВМД) МОУ. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК (підпункт 2.3.2 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

На ЦВЛК покладається, зокрема організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України (абзац 1 підпункту 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402).

Як передбачено підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, запитувати від військових, цивільних лікувальних закладів, військових частин, військових комісаріатів і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи; розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 розділу I Положення № 402 Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.

Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).

Відповідно до підпункт 2.6.1. пункту 2.6. розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать:

госпітальні ВЛК;

гарнізонні ВЛК;

ЛЛК;

ВЛК високомобільних десантних військ;

ВЛК військових комісаріатів;

ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК);

ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК

Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення № 402).

За підпунктом 2.7.3 пункту 2.7. розділу І Положення № 402 на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:

проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;

ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;

проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;

проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.

Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання.

За підпунктом 2.7.4 пункту 2.7. розділу І Положення № 402 госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:

приймати постанови відповідно до цього Положення;

перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;

залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.

Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до підпункту 1.2 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).

Отже, системний аналіз вказаних норм, дає підстави для висновків про те, що встановлення діагнозу та причинного зв`язку захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва належить до компетенції ВЛК та ЦВЛК, яка реалізується шляхом прийняття відповідних постанов.

Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.

Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим Наказом МВС України від 03.04.2017 за № 285 (далі також Положення № 285), визначено порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).

Згідно з п.4 розділу 1 Положення № 285 М(ВЛ)К у своїй роботі керуються законодавством, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я.

На період дії правового режиму воєнного стану на території України рішення (постанови) М(ВЛ)К щодо військовослужбовців приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, Пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, Таблиці додаткових вимог до стану здоров`я, наведених у додатках 1-3 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, у формулюваннях, передбачених пунктом 20.3 глави 20 та пунктами 21.5, 21.6 глави 21 розділу II Положення про ВЛЕ.

Особливості Проведення військово-лікарської експертизи щодо військовослужбовців визначені главою 2 розділу VII Положення № 285.

Як убачається з матеріалів справи, позивач, користуючись своїм правом, оскаржив висновок М(ВЛ)К Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області", про придатність до військової служби, викладений у довідці від 13.12.2024 за № 1201, до ЦМ(ВЛ)К Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України".

За результатом розгляду відповідної скарги ДУ «ГМКЦ МВС України» у листі № 33/4-П-499 від 24.06.2025 «Про розгляд звернення» повідомило заявника про те, що рішення М(ВЛ)К - ДУ «ТМО МВС України по Харківській області», довідка від 13.12.2024 за № 1201, відповідно до вимог Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого Наказом МВС України від 03.04.2017 за № 285, прийнято правомірно, обґрунтовано. Проінформувало, що у разі погіршення здоров`я, після відповідного обстеження та лікування, ОСОБА_1 може пройти повторний медичний огляд відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402.

Отже, за змістом листа № 33/4-П-499 від 24.06.2025 Центральна ВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді рішення Регіональної ВЛК, лише констатувавши правильність висновку, зазначеного у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивач надав медичні документи, які підтверджують наявність низки захворювань, які, на його думку, перешкоджають проходженню військової служби у Збройних Силах України.

Так, у скарзі зазначено, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, які негативно впливають на стан його здоров`я, зокрема остеохондроз, спондилоартроз, які в останній час загострилися, що характеризується постійним болем та скованістю рухів в поперековому відділ хребта; ОСОБА_1 не може підіймати та переносити важкі речі, не може нормально згинатись та розгинатись; різкі рухи супроводжуються болем в м`язах та поперековому відділі хребта. ОСОБА_1 переніс пневмонію, після чого у нього загострився хронічний бронхіт.

На стан здоров`я позивача також негативно впливає ухолецистопанкреатит, метаболічна гепатопатія, що у свою чергу нерозривно зв`язано зі збільшенням розміром печінки (гепатомегалія), хронічний геморой нефропатія, нефроптоз, кіста нирки та пієлонефрит. Також у ОСОБА_1 розвивається сечо-кам`яна хвороба у формі мікроуролітіазу. Зазначено про низький рівень тромбоцитів в крові ОСОБА_1 відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3216 від 06.09.2024.

Нефропатія, пієлонефрит не були враховані при медичному огляді, обстеженні та складенні довідки № 1201 від 13.12.2025.

Водночас Положенням № 402 передбачено, що перевірка рішення регіональної ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені цим Положенням при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій Центральної ВЛК.

Отже, відповідно до приписів Положення № 402 ЦМ(ВЛ)К повинна була надати оцінку та обґрунтовану відповідь щодо правомірності висновку М(ВЛ)К з урахування обставин, викладених позивачем у скарзі та наданих ним документів.

ЦМ(ВЛ)К повинна була розглянути скаргу позивача про перегляд постанови М(ВЛ)К в розрізі встановлених позивачу діагнозів у сукупності з обстеженнями та за результатами такого розгляду надати обґрунтовану відповідь (висновок) про правомірність/неправомірність постанови М(ВЛ)К, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Разом з цим суд зазначає, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

За встановлених обставин та правового регулювання спірних правовідносин, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», викладене в листі № 33/4-П-499 від 24.06.2025, за результатами скарги представника позивача, зобов`язавши Державну установу «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» повторно розглянути скаргу представника позивача від 30.05.2025 (вх. №П-431 від 02.06.2025), з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402, та висновків суду.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові 16 квітня 2025 року у справі № 160/31586/23.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області" (вул. Гіршмана, буд. 8-10, м. Харків, 61002, ), Державної установи "Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України" (вул. Бердичівська, буд. 1, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», викладене в листі № 33/4-П-499 від 24.06.2025.

Зобов`язати Державну установу «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» повторно розглянути скаргу представника позивача від 30.05.2025 (вх. №П-431 від 02.06.2025), з урахуванням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 за № 402, та висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.