Справа № 640/22711/19
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 листопада 2025 року № 640/22711/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Логачова К.А.

за участі сторін:

представника позивача- Бойко Н.В.

представника відповідача- Федоряко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (вул. Шовковична, буд. 50А,м. Київ,01024, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19,м. Київ,04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №012105410,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд:

- скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення від 11.10.2019 №012105410, в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 634416,80 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року справу прийнято до провадження суду.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано до Харківського окружного адміністративного суду 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, у тому числі справ №640/22711/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року справа №640/22711/19 передана на розгляд судді Кухар М.Д.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року справу прийнято до провадження (спрощене провадження без виклику сторін).

Ухвалою суду від 24.04.2025 справу призначено у судове засідання.

Позовна заява обґрунтована безпідставністю висновків акта камеральної перевірки щодо порушення ТОВ «М.С.Л.» граничних строків сплати суми грошового зобов`язання (штрафу), визначеного контролюючим органом до сплати згідно податкового повідомлення-рішення від 21.08.2017 №, та строків сплати сум коштів на виконання рішення суду у справі №826/12186/16. Позивач зазначає, що контролюючий орган мав врахувати те, що до ТОВ «М.С.Л.» відповідно до рішень Ради національної безпеки та оборони України (а саме: рішення від 02.09.2015 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке було введене в дію Указом Президента України від 16.09.2015 №549/2015, та рішення від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке було введене в дію Указом Президента України від 15.05.2017 №133/2017) були застосовані певні персональні санкції (зокрема, блокування/зупинення фінансових операцій, блокування коштів у банківських установах). Наслідком застосування таких санкцій стало те, що Товариство було позбавлено можливості своєчасно сплачувати суми податків і зборів до бюджету. А саме упродовж тривалого часу ТОВ «М.С.Л.» мало змогу здійснювати оплату податків і зборів лише шляхом внесення акумульованих сум готівкових коштів до кас банків. При цьому, Товариство неодноразово зверталося до державних органів за роз`ясненням механізму сплати ним податків та зборів в умовах застосування санкцій, проте відповідей не отримало. В результаті у ТОВ «М.С.Л.» виник податковий борг за обставин, які не залежали від волевиявлення платника.

В подальшому, 14.05.2018 відповідно до змісту прийнятого Президентом України Указу з питання введення в дію Рішення РНБО від 02.05.2018 «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», Товариство було виключене зі переліку осіб, до яких застосовувалися персональні спеціальні санкції. Однак, попри наведене контролюючий орган застосував до ТОВ «М.С.Л.» штрафні санкції у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового повідомлення-рішення від 21.08.2017 №.

Окрім того, своїм рішенням від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 Окружний адміністративний суд міста Києва не лише задовольнив позов Офісу ВПП ДФС про стягнення суми податкового боргу у розмірі 28 916 936,39 грн., а й водночас вирішив про розстрочення товариству сплати такої суми боргу на 36 місяців із встановленням певного графіку сплати частин боргу. Товариство на виконання цього судового рішення сплачувало розстрочені суми боргу саме у строки, визначені таким рішенням суду. Проте контролюючий орган зараховував такі сплачені платником кошти в рахунок погашення інших сум податкового боргу, що виник у зв`язку із застосування до ТОВ «М.С.Л.» персональних економічних санкцій.

Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов в обгрунтування своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку з питання дотримання ТОВ «М.С.Л.» вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на прибуток, підсумки якої оформлені актом від 6 червня 2019 року №6/26-15-04-10-20.

Згідно з висновками акта перевірки Позивачем порушено вимоги пункту 57.1 статті 57 ПК України, що пов`язано із несвоєчасною сплатою Позивачем податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, а саме:

- грошового зобов`язання у загальному розмірі 3172084 грн 00 коп., нарахованого податковим повідомленням-рішенням від 21 серпня 2017 року № (зазначене грошове зобов`язання підлягало сплаті у строк до 22 вересня 2018 року, проте фактично сплачене (погашене) 15 лютого 2019 року, 15 серпня 2019 року, 22 серпня 2019 року);

- грошового зобов`язання у розмірі 2699334 грн 35 коп., стягнутого на підставі рішення суду від 12 вересня 2016 року про розстрочення (відстрочення) податкового боргу у справі № 826/12186/16 (зазначене грошове зобов`язання підлягало сплаті у строк до 11 березня 2016 року, проте фактично сплачене (погашене) 22 серпня 2019 року).

На підставі акта камеральної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 жовтня 2019 року № 012105410, яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України нараховано штраф у розмірі 1174283 грн 67 коп.

Позивач не погодився зі вказаним рішенням та оскаржив його до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду у м.Києві від 29.03.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 року Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 11 жовтня 2019 року № 012105410 в частині зобов`язання сплатити штраф у розмірі 539866 грн 87 коп. - скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05.11.2021 року Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11 жовтня 2019 року №012105410 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 634 416,80 грн скасовано.

Справу передано на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2021 року залишено без змін.

Верховний Суд у Постанові від 05.11.2021 року вказав на те, що зміст судових рішень як суду першої інстанцій, так і суду апеляційної інстанції вказує на те, що при вирішенні спору суди фактично не надавали жодної оцінки наведеним вище обставинам та не надали належної оцінки доводам Позивача про те, що у нього була відсутня об`єктивна можливість щодо перерахування відповідних коштів для виконання обов`язку щодо сплати податків та зборів.

Так, Позивач наполягав на тому, що внаслідок блокування коштів на його рахунках відповідно до вимог Закону України «Про санкції», відповідних рішень РНБО та Постанови №654 він був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно сплатити узгоджені зобов`язання, і у випадку блокування активів податкове законодавство не надає належних інструментів сплати обов`язкових платежів. Крім того, Позивач стверджував про те, що він виконував усі дозволені законодавством способи сплати податків, а саме здійснював акумуляцію коштів від своїх контрагентів через готівкові платежі з наступною їх передачею через каси банків на погашення заборгованості з податків, однак через обмеження не міг сплатити всю суму податків одразу в повній мірі і виконати публічний податковий обов`язок.

Поряд з цим, суди, ухвалюючи рішення, не дослідили обставини щодо можливості чи неможливості сплати Позивачем грошових зобов`язань у періоді за який нараховано штрафні санкції внаслідок запровадження щодо нього передбачених Законом України «Про санкції» санкцій, не встановили й обставин щодо періоду дії персональных спеціальних економічних санкцій та обмежувальних заходів щодо Позивача, адже у матеріалах справи ( зокрема а.с. 181, том 3) містяться дані, що такі санкції діяли до 13 травня 2018 року, як і не перевірили як такі вплинули на спроможність Позивача виконувати відповідні обов`язки щодо сплати податків та правомірність спірного податкового повідомлення-рішення у відповідній частині.

Наведене вище, дає підстави вважати, що, ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 634 416,80 грн, суди не врахували висновків Верховного Суду, сформованих у постанові від 04 березня 2021 року у справі №640/20899/18, та не встановили всіх важливих обставин у справі, що є достатньою підставою для направлення справи на новий розгляд у відповідній частині.

Верховним Судом також вказано, що під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.

Розглянувши надані матеріали та надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу нормами п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема:

-календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

-календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Крім того, нормами п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп. 54.3.3).

При цьому, в розумінні норм пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України «грошовим зобов`язанням платника податків» є не лише сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання, а й сума штрафної (фінансової) санкції, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

А у випадку оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У свою чергу п. 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

При цьому, у силу положень норм ст. 32 ПК України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

За загальним правилом відповідальність за неналежне виконання податкового обов`язку несе платник. Це визначено ст. 109 ПК України, відповідно до якої податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 111 ПК України визначені види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Зокрема, згідно з п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

-при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм права свідчить, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. А саме за несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 22.04.2020 (справа №826/11872/16, ЄДРСРУ № 88886024), від 26.03.2020 (справа №825/1700/18, ЄДРСРУ №88431170).

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали, заслухавши усні пояснення їх представників суд встановив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 за позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» про стягнення заборгованості у розмірі 28 915 936,39 грн. такий позов був задоволений.

Згідно тексту цього судового рішення Окружний адміністративний суд міста Києва під час розгляду справи №826/12186/16 встановив, що на особових рахунках ТОВ «М.С.Л.» обліковувався податковий борг з податку на прибуток у розмірі 28 915 936,39 грн., з них недоїмка (основний платіж) у сумі 28 897 168,00 грн. та залишок не сплаченої пені у сумі 18 768,39 грн.

Вказана заборгованість виникла у результаті не сплати ТОВ«М.С.Л.» самостійно визначених податкових зобов`язань згідно податкових декларацій з податку на прибуток приватних підприємств за 2015 року (датованої 29.02.2016), за 1-ий квартал 2016 року (датованої 26.04.2016) та уточнюючої декларації з податку на прибуток від 01.06.2016.

За результатами розгляду справи №826/12186/16 Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про наявність правових під став для стягнення з платника (ТОВ «М.С.Л.») зазначеної суми податкового боргу (28 915 936,39 грн.) до бюджету.

Водночас суд погодився з доводами Товариства про відсутність в останнього на той час реальної можливості своєчасно та в повному обсязі погасити єдиним платежем податковий борг і судові витрати, а тому з метою уникнення передумов для банкрутства товариства суд встановив наступний порядок виконання судового рішення у справі №826/12186/16: шляхом сплати ТОВ «М.С.Л.» в дохід державного бюджету податкового боргу з податку на прибуток впродовж 36 місяців із сплатою заборгованості щорічно рівними частинами у сумі по 9 638 645,47 грн., починаючи з 1 жовтня 2016 року по 1 жовтня 2019 року відповідно до наступного графіку: перший платіж - до 1 жовтня 2017 року, другий платіж - до 1 жовтня 2018 року, третій платіж до 1 жовтня 2019 року.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 Товариством в подальшому до суду апеляційної інстанції або порядку за нововиявленими обставинами оскаржено не було, та набрало законної сили з 30.09.2016.

Також зі змісту наданих представником відповідача на письмову вимогу суду копій документів суд встановив, що 29.07.2017 Офісом ВПП ДФС була проведена камеральна перевірка ТОВ «М.С.Л.» з питань своєчасної сплати ним податку на прибуток підприємств за звітні періоди 2015 рік, І-е півріччя 2016 року, 9-ть місяців 2016 року та 2016 рік (а саме податкових зобов`язань, що були задекларовані товариством у поданих податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств за звітні періоди 2015 рік (реєстр. № від 29.02.2016), 1-е півріччя 2016 року (реєстр. № від 08.08.2016), 9-ть місяців 2016 року (реєстр. № від 08.11.2016) та за 2016 рік (реєстр. № від 09.02.2017). За результатами такої перевірки складений акт від 28.07.2017 №2571/28-10-42-07/30109292 з висновками про: порушення ТОВ «М.С.Л.» вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасній сплаті товариством задекларованих сум податку на прибуток приватних підприємств за 2015 рік - у розмірі 32 078 511 грн., за 1-е півріччя 2016 року - 3 529 195 грн., за 9-ть місяців 2016 року - 3 482 593 грн. та за 2016 рік - 146 853 грн.

21.08.2017 на підставі цього акта камеральної перевірки Офіс ВПП ДФС прийняв податкові повідомлення-рішення форми «Ш», в т.ч. за №, згідно якого на підставі ст. 126 ПК України визначив ТОВ «М.С.Л.» до сплати штрафні санкції у розмірі 3 172 084,04 грн. за порушення платником строку сплати грошового зобов`язання податку на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000) у розмірі 15 860 420,22 грн. на термін більше 30 календарних днів.

Вказане податкове повідомлення-рішення від 21.08.2017 № отримане платником (ТОВ «М.С.Л.») 23.08.2017, про що свідчить подана відповідачем копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №100 та не заперечується позивачем.

ТОВ «М.С.Л.» оскаржило податкові повідомлення-рішення від 21.08.2017 за № і № до Окружного адміністративного суду міста Києва, шляхом подання відповідного позову.

За наслідками розгляду такої позовної заяви Товариства по суті було прийнято рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2018 у справі №826/15591/17 про часткове задоволення позовних вимог.

В подальшому таке рішення суду від 18.03.2018 було скасоване постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 у справі №826/15591/17 та судом апеляційної інстанції прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «М.С.Л.» повністю відмовлено.

За актуальними на момент розгляду судом справи №640/22711/19 даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 у справі №826/15591/17 набрала законної сили з 28.08.2018 та в порядку касаційного оскарження не була скасована.

Таким чином, в розумінні норм п. 56.18 ст. 56 ПК України податкове повідомлення-рішення від 21.08.2017 № набуло статусу узгодженого з дня набрання остаточного рішення суду у справі №826/15591/17 (постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018) законної сили, - тобто з 28.08.2018.

Відповідно за правилами п. 57.3 ст. 57 ПК України граничний строк сплати за вказаним податковим повідомленням-рішенням від 21.08.2017 настав 06.09.2018.

Разом з тим, як вбачається із розрахунку штрафних санкцій до акта камеральної перевірки від та не заперечувалося самим позивачем, таке грошове зобов`язання згідно такого податкового повідомлення-рішення від 21.08.2017 було погашене 15.02.2019, 15.08.2019 та 22.08.2019.

Наведені обставини щодо несвоєчасної сплати узгодженого у судовому порядку грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 21.08.2017 №, позивачем у позовній заяві не заперечувалися.

Щодо тверджень позивача, що протягом всього періоду товариство належним чином виконувало рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2016 у справі №826/12186/16, а саме на кожну із зазначених у судовому рішенні дат розстрочки сума, визначена у цьому рішенні суду, була сплачена, що засвідчується письмовими відомостями щодо розмірів сум здійснених ТОВ «М.С.Л.» платежів за періоди з березня 2016 року по грудень 2019 року, а також платіжними документами ТОВ «М.С.Л.» за період з грудня 2016 року по листопад 2019 року. Проте орган ДФС самостійно перекваліфікував такі платежі Товариства в рахунок сплати інших сум податкового боргу, який у свою чергу виник у зв`язку із застосуванням до ТОВ «М.С.Л.» персональних економічних санкцій. Такі дії відповідача позивач розцінює як протиправні та такі, що суперечать змісту п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Дослідивши надані до матеріалів справи копії платіжних документів (квитанцій банківських установ) за період з 16.12.2016 по 21.11.2019 з призначенням платежів «спл. розстрочен. подат. боргу зг. ріш. суду №826/12186/16 від 12.09.2016…код бюдж. клас. 11021000» та «…11021000 Податок прибуток приватних підприємств», суд встановив, що Товариством дійсно у відповідності до встановлених у Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 строків (а саме: до 01.10.2017, до 01.10.2018 та до 01.10.2019) в безготівковому порядку банків сплачувалися суми коштів в рахунок погашення розстроченої суми податкового боргу (в т.ч. відповідно до платіжного доручення від 22.08.2019 №261 ТОВ «М.С.Л.» сплатило в рахунок розстроченої суми податкового боргу суму коштів у розмірі 4 422 387,34 грн.).

При цьому, сума такого розстроченого податкового боргу, як вже було встановлено та доведено в рамках судової справи №826/12186/16, сформувалося у зв`язку з не сплатою товариством у встановлені строки сум самостійно узгоджених податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств за звітні періоди 2015 рік та 1-ий квартал 2016 року.

З текстів акта камеральної перевірки від 28.07.2017 №2571/28-10-42-07/30109292 та витягів з інтегрованої картки платника податку на прибуток приватних підприємств (ТОВ «М.С.Л.») за 2016 -2017 роки суд встановив граничні терміни сплати платником (позивачем) сум податкових зобов`язань, що були ним задекларовані у податкових деклараціях за звітні періоди 2015 рік, - 10.03.2016, за 1-ий квартал 2016 року - 20.05.2016, за 1-е півріччя 2016 року - 19.08.2016, за 9-ть місяців 2016 року - 19.11.2016 та за 2016 рік - 19.02.2017.

Дослідивши наявні у матеріалах справи витяги з інтегрованої картки платника податку (код платежу 11021000), далі - ІКП та надану представником відповідача письмову інформацію про суми платежів, що були зараховані на погашення розстроченого податкового боргу, суд встановив наступне.

Станом на 29.02.2016 в ІКП позивача обліковувалась переплата по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 27.59 грн.

10.03.2016 в ІКП платнику було нараховано до сплати суму податкового зобов`язання у розмірі 32 078 511 грн., як таку, що була самостійна задекларована платником до сплати в державний бюджет у податковій декларації за звітний період 2015 рік (реєстр. № від 29.02.2016).

За наслідками списання суми переплати (27,59 грн.) станом на 10.03.2016 в ІКП утворилася сума недоїмки у розмірі 32 078 483,40 грн.

20.05.2016 в ІКП нараховано до сплати суму податкового зобов`язання у розмірі 4 723 194 грн., як таку, що була самостійна задекларована платником до сплати в державний бюджет у податковій декларації за 1-ий квартал 2016 року (реєстр. № від 26.04.2016), та як наслідок станом на 20 05.2016 загальна сума податкового боргу (недоїмки) складала вже 36 801 705 грн.

01.06.2016 вказана сума недоїмки була зменшена на суму 5 537 грн. у зв`язку з поданням платником уточнюючого розрахунку реєстр. № від 01.06.2016, та відповідно становила 36 796 168 грн.

У продовж періоду 13.06.2016 по 15.06.2016 платник сплатив до бюджету загальну суму коштів 7 899 000 грн., яка була зарахована у рахунок погашення наявного податкового боргу (недоїмки) та у зв`язку з несвоєчасним погашення частини податкового боргу платнику нарахована пеня у сумі 18 768,39 грн. Станом на 15.06.2016 загальна сума податкового боргу становила 28 915 936,40 грн.

У період з 17.06.2016 по 19.08.2016 платник сплатив до бюджету в рахунок оплати наявної недоїмки загальну суму коштів 2 115 190 грн., що була зарахована у рахунок погашення наявного податкового боргу (недоїмки) та у зв`язку з несвоєчасним погашення частини податкового боргу платнику нарахована пеня у сумі 51 460,69 грн. Станом на 19.08.2016 загальна сума податкового боргу становила 26 852 207,10 грн.

Однак, 19.08.2016 в ІКП нараховано до сплати суму податкового зобов`язання у розмірі 3 529 195 грн., як таку, що була самостійна задекларована платником до сплати в державний бюджет у податковій декларації за 1-е півріччя 2016 року (реєстр. № від 08.08.2016), та як наслідок станом на зазначену дату загальна сума податкового боргу (недоїмки, без урахування залишку несплаченої пені) складала вже 30 311 173 грн.

У період з 22.08.2016 по 12.09.2016 платник сплатив до бюджету в рахунок оплати наявної недоїмки загальну суму коштів 890 000 грн., що була зарахована у рахунок погашення наявного податкового боргу (недоїмки) та у зв`язку з несвоєчасним погашення частини податкового боргу платнику нарахована пеня у сумі 44 038,05 грн. Станом на 12.09.2016 загальна сума податкового боргу становила 29 535 412,50 грн.

12.09.2016 в ІКП внесено інформацію про надане платнику розстрочення податкового боргу на підставі рішення суду від 12.09.2016 у справі №826/12186/16 та внаслідок чого проведено погашення наявної суми недоїмки на загальну суму 28 915 908,79 грн. та пені на 114 267,13 грн. Як наслідок станом на 12.09.2016 загальна сума податкового боргу (недоїмки) по сплаті податку на прибуток, задекларованого у податковій становила 505 236,61 грн.

В подальшому в ІКП платника податку на прибуток (позивача) на останню дату місяця, що передував датам 01.10.2017, 01.10.2018 та 01.10.2019, були нараховані до сплати суми розстроченого у судовому порідку податкового боргу у розмірах по 9 638 645,46 грн. Такий порядок дій контролюючого органу щодо відображення відомостей про розстрочення платнику сум податкового боргу на підставі рішення суду відповідав чинному Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881).

Окрім того, в ІКП були нараховані 19.11.2016, 19.02.2017, 19.05.2017 до сплати суми податкових зобов`язань, що задекларовані платником у поданих податкових деклараціях за звітні періоди 9-ь місяців 2016 року, 2016 рік, 1-ий квартал 2017 року,

Сплачені ТОВ «М.С.Л.» упродовж періоду з 13.09.2016 по жовтень 2019 року кошти зараховувалися контролюючим органом за хронологією виникнення (нарахування до сплати) сум податкового боргу в рахунок погашення податкового боргу, що виник на підставі податкових декларацій поданих за звітні періоди після 1-го кварталу 2016 року, а також в рахунок погашення розстроченого у судовому порядку податкового боргу.

У контексті із встановленими у справі обставинами, суд зазначає, що в розумінні норм п. 14.1 ст. 14 ПК України погашенням податкового боргу є зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом (пп. 14.1.152); податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 14.1.175), а «грошове зобов`язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39).

Статтею 87 ПК України визначено джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків. Так, за змістом п. 87.1 цієї статті ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

В силу припису п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проаналізувавши зміст норм ст. 16, 36, 126 та п. 87.9 ст. 87 ПК України під час перегляду у порядку касаційного оскарження судового рішення у подібному податковому спорі Верховний Суд (постанова від 24.11.2020 у справі №520/13377/19) сформував, зокрема наступні висновки: «На платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого податкового зобов`язання.

Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених ПК України в залежності від строку затримки сплати суми грошового зобов`язання.

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

При цьому, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні про розстрочення виконання рішення про стягнення податкового боргу, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених ПК України, і не може нівелювати правове значення останніх.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Пункт 87.9 статті 87 ПК України зобов`язує контролюючі органи зараховувати кошти, що сплачує платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення. Момент виникнення податкового боргу визначається наступним днем, після спливу строків для сплати платником податків узгодженого грошового/податкового зобов`язання, що випливає з визначення податкового боргу, наданого підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Суд також вказує, що відповідно до матеріалів справи рішенням Ради національної безпеки та оборони України (далі РНБО) від 2 вересня 2015 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» , яке введене в дію Указом Президента України від 16 вересня 2015 року №549/2015, та рішенням РНБО від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке введене в дію Указом Президента України від 15 травня 2017 року №133/2017, до ТОВ МСЛ були застосовані персональні санкції, зокрема, блокування/зупинення фінансових операцій, блокування коштів у банківських установах.

Однак, як встановлено судом, рішенням РНБО від 2 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яке введене в дію Указом Президента України від 14 травня 2018 року №126/2018 до ТОВ «М.С.Л.» були зняті персональні санкції.

Суд також вказує, що податковим законодавством передбачено, що у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили , що передбачено абзацем четвертим п. 56.18 ст. 56 ПКУкраїни.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року № 2747-IV із змінами та доповненнями (далі КАС України) визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Таким чином, платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції, за їх наявності, протягом 10 робочих днів, наступних за днем набрання судовим рішенням законної сили.

Також згідно з вимогами Порядку №253 «Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій» від 21.06.2001 №253, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.07.2001 №567/5758 (далі Порядок №253) а саме п. п. 2.10 п. 2, в якому передбачено перелік моментів коли податкове зобов`язання, розраховане (донараховане) податковим органом, вважається узгодженим, а саме: - податкове зобов`язання самостійно визначено платником податків у податковій декларації, то воно вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації; - податкове зобов`язання визначає податковий орган, то воно вважається узгодженим у день отримання платником податку податкового повідомлення (за винятком випадків, коли платник податків у встановлені законодавством терміни розпочинає процедуру апеляційного узгодження); - податкове зобов`язання платника податків, нараховане податковим органом (якщо такий платник податків у встановлені законодавством терміни розпочинає процедуру апеляційного узгодження), вважається узгодженим у день закінчення процедури адміністративного оскарження або у день прийняття судом рішення по суті, а у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним судом до провадження) у день прийняття відповідної постанови апеляційним судом; податкове зобов`язання визначає податковий орган, то воно вважається узгодженим з дня звернення платника податків до податкового органу із заявою про розстрочення (відстрочення) такого податкового зобов`язання.

Відповідно до абз. 2 п. п. 56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК України, зазначається, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання, відстрочення грошових зобов`язань, що оскаржувались.

Згідно зі статтею 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь- який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/ або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до вимог підрозділу 4 розділу V Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 №321/35943 (зі змінами) з якого вбачається, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Як вже встанволено судом, відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2017 року по справі №826/15591/17 (після зняття санкцій), рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.03.2018 року - скасовано, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «М.С.Л.» - відмовлено.

Таким чином, на думку суду, ТОВ «М.С.Л.» зобов`язане було самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції, за їх наявності, протягом 10 робочих днів, наступних за днем набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного вбачається, що до ТОВ «М.С.Л.» з 14.05.2018 року рішенням РНБО було скасовано спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), а тому платник податків міг своєчасно здійснити оплату податкового зобов`язання, а тому посилання Позивача на неможливість вчасно виконати податкове зобов`язання через накладення на ТОВ «М.С.Л.» санкцій суд не приймає до уваги.

Отже, враховуючи вище викладене, податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 11.10.2019 №012105410 на суму 634416,80 грн. контролюючим органом прийнято правомірно та обґрунтовано виконавши обов`язок визначений статтею 19 Конституції України та законами України, а доводи, на які Позивач посилається у своїй позовній заяві не спростовують виявленні порушення контролюючим органом та не можуть прийматися до судом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами,перевіривши та проаналізувавши матеріали справи та враховуючи, що позивачем до суду не надано жодного нового доказу неправомірності винесеного податкового повідомлення - рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М.С.Л." (вул. Шовковична, буд. 50А,м. Київ,01024, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, буд. 33/19,м. Київ,04116, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення -залишити без задоволенння.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2025 року.

Суддя Кухар М.Д.