Справа № 240/24885/24
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Житомир справа № 240/24885/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах забезпечення, з врахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди часу.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2020 №2050- III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» з 10.03.2022 по день фактичної виплати.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу в повному розмірі додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі, право на яку передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за періоди прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розмірі 100000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах забезпечення, з врахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди часу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів їх необгрунтованості та безпідставності. Зауважив, що у відповідача були відсутні підстави для видання наказів про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн., оскільки він виконував завдання у складі свого підрозділу, не перебуваючи безпосередньо у районах ведення бойових дій.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вказує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 10.03.2022 по 12.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та отримував грошове забезпечення, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2022 № 8 та від 12.03.2024 № 75.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.03.2022 № 8 позивача призначено на посаду начальника відділення напрямків командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2024 №75 позивача переведено для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини.

При виключенні зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення військова частина НОМЕР_1 не виплатила йому всі суми, які належні мені до виплати, а саме частину грошового забезпечення.

26.11.2024 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 за отриманням довідки про нараховане йому грошове забезпечення та інші одноразові виплати у 2023 році, в тому числі додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, та отримав довідку від 29.11.22024 №99 про нараховане йому грошове забезпечення та інші одноразові виплати у 2023 році, в тому числі додаткової винагороди згідно з Постановою КМУ від 28.02.2022 №168.

05.12.2024 Військова частина НОМЕР_1 направила позивачу довідку про його безпосередню участь у бойових діях та у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, відповідності до якої, позивач дізнався, про періоди участі в бойових діях, а саме: за 2022 рік за період з 09.07.2022 по 12.09.2022, з 21.09.2022 по 01.12.2022, з 31.12.2022 по 31.12.2022 та за 2023 рік за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023.

Як зазначає позивач, порівнявши інформацію з отриманої довідки про розмір його грошового забезпечення від 29.11.2024 №90 з довідкою з військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 № 2455 про його безпосередню участь у бойових діях, а саме за 2023 рік, встановив, що військова частина НОМЕР_1 за 2023 рік не нарахувала та не виплатила йому в повному розмірі додаткову грошову винагороду в розмірі 100000 грн. з розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а саме: за 2023 рік за 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023.

У зазначені періоди Військова частина НОМЕР_1 виплачувала йому тільки додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях.

02.12.2024 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 щодо отримання всіх недоотриманих грошових коштів, проте Військова частина НОМЕР_1 надала йому письмову відповідь від 04.12.2024, якою відмовила в задоволенні його заяви.

Вважаючи дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними та такими, що не грунтуються на вимогах закону, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з невиконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно зі ст. 40 Закону № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечується відповідно до Законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їх сімей» та іншими законами.

У відповідності до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Частиною 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в редакції на час спірних правовідносин, зазначено: « Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка , виплачується додаткова винагорода в розмірі ЗО 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцями Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.06.2018 №745/32197 ( далі - Порядок №260).

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення є:

- накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

- накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

- накази про присвоєння військових звань;

- грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністерства оборони України.

Так, на момент, коли виникли спірні правовідносини, було чинним рішення (телеграма Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 абзацом 3 пункту З, якого встановлювалось, що документальне підтвердження заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

1. Бойовий наказ (бойове розпорядження).

2. Журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напат);

3. Рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини, до якої відряджений військовослужбовець.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 № 2455 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 , зазначених у довідці) з 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відсічі і стримування збройної агресії.

Враховуючи наведені докази Військова частина НОМЕР_1 безпідставно виплачувала мені додаткову грошову винагороду в сумі 30000 грн. замість 100000 грн.

Відповідно до пункту 14 Порядку №260: «Грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.»

Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 по справі №200/1901/23 зазначив: «У вимірі спірних правовідносин суд першої інстанції обгрунтовано виснував, що за наявності бойового наказу, рапортів про виплату додаткової винагороди, довідки військової частини НОМЕР 2 є підтвердженою безпосередня участь позивача в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії упродовж спірного періоду.»

Також Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 по справі №560/10788/23 зазначив: «Посилання суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки такі документи (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойового донесення або постової відомості; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищь, імен по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах) не можуть знаходитися у позивача, оскільки зазначені вище документи оформлюються начальником (командиром) підрозділу, де проходить службу військовослужбовець.»

Щодо вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пунктів 2, 3 статті 9 Закон України №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон України № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону України № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону України №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159) слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 3 Закону України №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду 15 жовтня 2020 року №240/11882/19, розглядаючи позовні вимоги про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходу, одночасно з вимогами про зобов`язання нарахувати і виплату такого доходу, в задоволенні яких суди першої та апеляційної інстанцій відмовили з огляду на їх передчасність, колегія суддів дійшла висновку про їх задоволення. Зауважила, що у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Подібна правова позиція уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 803/1565/17.

При цьому, сталою судовою практикою Верховного Суду за наслідками розгляду спорів щодо проходження публічної служби підтверджено виникнення у позивачів права на нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів у момент виплати таких і незалежно від звернення до відповідача з метою отримання такої компенсації.

Враховуючи наведене правове регулювання та викладену Верховним Судом правову позицію, суд дійшов висновку про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, починаючи з дня наявності права, а саме: за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 по день фактичної виплати, а не як помилково вважає позивач з 10.03.2022 по день фактичної виплати.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті, ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 в розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та заходах забезпечення, з врахуванням раніше проведених виплат за вказані періоди часу.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2020 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період 01.01.2023 по 03.03.2023, з 06.03.2023 по 15.03.2023, з 27.03.2023 по 13.06.2023, з 14.06.2023 по 18.06.2023, з 27.06.2023 по 12.07.2023, з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 10.09.2023 по 11.09.2023 з 23.09.2023 по 26.09.2023, з 28.09.2023 по 29.12.2023 по день фактичної виплати.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 листопада 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович