Справа № 420/13476/25
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13476/25
Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

повний текст судового рішення

складено 15.09.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №420/13476/25 про повернення позовної заяви без розгляду

У С Т А Н О В И В:

30.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльності дочірнього підприємства «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» щодо пропуску строків для надання відповіді на запити (16 штук) ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 21.01.2025 вих. №2Ф-7 та розгляду даних запитів у встановлені законом строки;

- зобов`язати дочірнє підприємство «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» розглянути запити (16 штук) ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 21.01.2025 та надати запитувану інформацію.

У зв`язку з тим, що за подання такої позовної заяви ОСОБА_1 судовий збір сплачено не в повному обсязі, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №420/13476/25 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На виконання вимог означеного судового рішення ОСОБА_1 до суду першої інстанції скеровано заяву про уточнення позовних вимог від 08.05.2025.

У прохальній частині названого звернення позивачем викладено позовну вимогу про:

- визнання протиправною бездіяльності дочірнього підприємства «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» щодо пропуску строків для надання відповіді на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 21.01.2025 та не розгляду даного запиту у встановлені законом строки;

- зобов`язання дочірнього підприємства «Томашпільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» розглянути запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 21.01.2025 та надати запитувану інформацію, а саме: масштаби вирубки сосни та ялини на території с. Липівки, що проводилась починаючи з 01.01.2025 до 21.01.2025.

До заяви про уточнення позовних вимог від 08.05.2025 додано запит на отримання публічної інформації від 21.01.2025.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі №420/13476/25 продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали року.

Роз`яснено позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде залишена без розгляду.

Приймаючи таку ухвалу суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що ОСОБА_1 до суду не подано доказів в обґрунтування позовних вимог.

27.08.2025 ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду скеровано заяву до якої позивачем додано запит про доступ до публічної інформації від 21.01.2025.

Уважаючи, що ОСОБА_1 не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №420/13476/25 позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач вказує, що ним неодноразово подавався до окружного адміністративного суду запит від 21.01.2025, а відтак виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Натомість, судом першої інстанції безпідставно повернуто позовну заяву позивачеві.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо (частина 5 статті 161 КАС України).

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 77 КАС України визначено обов`язок доказування в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України чітко визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частин 4-6 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частин 1-3 статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Підставою для повернення позовної заяви слугувало те, що ОСОБА_1 до позовної заяви не додано запит про доступ до публічної інформації від 21.01.2025, зокрема, щодо масштабів вирубки сосни та ялини на території с. Липівки, що проводилась починаючи з 01.01.2025 до 21.01.2025.

З даного приводу слід зазначити, що позивачем неодноразово до суду першої інстанції подавався запит на отримання публічної інформації від 21.01.2025.

Між тим, наявність розбіжності у періоді запитуваної інформації (згідно запиту з 01.01.2024 по 21.01.2025) із періодом відображеним у зобов`язальній частині уточненої позовної заяви за який ОСОБА_1 просить надати інформацію (з 01.01.2025 по 21.01.2025), свідчить про обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а не про наявність недоліків позовної заяви.

Слід також врахувати, що доданий позивачем до матеріалів справи запит від 21.01.2025 охоплює період заявлених позовних вимог.

З огляду на вказане, зазначення окружним адміністративним судом в досліджуваній ситуації про наявність у позовній заяві ОСОБА_1 недоліків є безпідставним.

Виходячи із вимог статті 9 КАС України, колегія суддів зазначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 вказаної статті). Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина 4 процесуальної норми).

Аналізуючи положення частини 4 статті 161 КАС України, у позивача наявний обов`язок додавати до позовної заяви лише ті докази, які є наявні в такого учасника справи, а у взаємозв`язку із частиною 5 вказаної статті, у разі відсутності відповідних доказів, позивач вправі заявити відповідне клопотання про їх витребування судом.

Поряд з цим, саме на суб`єкта владних повноважень законодавець поклав обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина 2 статті 77 КАС України).

Апеляційний адміністративний суд вказує, що особа, яка вважає свої права, свободи чи інтереси порушеними, і яка, у зв`язку з цим, звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Законом не передбачено вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписано щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною / неприйнятною.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 27.10.2021 у справі №9901/337/21, від 03.06.2021 у справі №9901/41/21, від 06.05.2020 у справі №9901/42/20, від 26.02.2020 у справі №520/12042/18.

Із змісту позовної заяви вбачається, що на виконання приписів пункту 5 частини 5 статті 160, частини 4 статті 161 КАС України позивачем викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, а також надано до суду відповідні докази, виходячи із їх наявності у позивача. На виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, до суду було подано заяву про усунення недоліків до якої додано запит на отримання публічної інформації від 21.01.2025.

Особливості дослідження доказів, результатом чого є їх оцінка судом, визначені у статтях 210, 211 КАС України. Суд не може в повній мірі оцінювати докази на стадії вирішення питання про прийнятність позовної заяви та відкриття провадження у справі.

Отже, лише після відкриття провадження у справі і дослідження усіх поданих сторонами доказів, свобода у поданні яких є складовою принципу змагальності сторін, суд з`ясовує чи підтверджується позиція позивача належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, що передбачено статтями 73, 74, 75, 76 КАС України.

Більше того, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, можуть бути долучені і на пізнішій стадії процесу, а не лише на стадії вирішення питання відкриття провадження в справі.

Частинами 1-2 статті 55 Конституції України регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Суд апеляційної інстанції враховує, що повернення позовної заяви позивачеві не перешкоджає повторному зверненні особи до суду. Проте, згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позовної заяви позивачеві з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо неусунення недоліків позовної заяви та повернення позовної заяви позивачеві не відповідають вимогам процесуального закону, є помилковими та такими, що зроблені внаслідок надто формального тлумачення норм КАС України.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Колегією суддів установлено, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Означене, з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.320 КАС України, є підставою для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №420/13476/25 про повернення позовної заяви позивачеві та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

З огляду на результат розгляду справи розподілу судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 44, 171, 160, 161, 292, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 у справі №420/13476/25 про повернення позовної заяви без розгляду - скасувати.

Справу №420/13476/25 направити до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Н.В. Вербицька