Справа № 600/2201/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Чернівці Справа № 600/2201/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2025 № 160 про призов його на військову службу під час мобілізації;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає в неприйнятті від нього до розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей віком до 18 років. У березні 2025 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для продовження відстрочки від проходження військової служби. Однак, йому безпідставно було відмовлено в прийнятті заяви про відстрочку та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.03.2025 № 160 призвано та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

У позові позивач стверджував, що він вимагав від працівників ТЦК та СП прийняти від нього заяву на відстрочку, розглянути її та надати обґрунтовану відповідь. Ним було надано копії свідоцтв про народження дітей, довідку №334 про статус багатодітної сім`ї, довідку про зареєстроване місце проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї. Проте його законні вимоги були проігноровані.

Позивач також зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 йому раніше вже надавалася відстрочка від призову на військову службу, тому відповідачу було відомо, що в нього є підстави для відстрочки, а отже він не міг бути мобілізованим до Збройних Сил України.

Факт того, що він повідомляв відповідачеві про бажання отримати відстрочку від призову на військову службу підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21.03.2025 року №1809, згідно якого відповідач визнає, що питання надання (продовження) відстрочки розглядалося, однак було відхилено.

На думку позивача, відповідач в процесі здійснення мобілізаційних процедур повинен був з`ясувати наявність підстав для відстрочки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що бездіяльність відповідача у вигляді відмови у розгляді заяви на відстрочку та наказ про призов на військову службу є протиправними.

За вказаною позовною заявою, ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень, відповідач вказував, що посилання позивача на те, що він, як багатодітний батько, відповідно до ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію не підлягав призову на військову службу під час мобілізації жодним чином не свідчить про звільнення його від обов`язку проходження військової служби, а надає лише право на відстрочку від призову на військову службу.

На думку відповідача, наявність такого права на відстрочку не звільняє позивача від виконання військового обов`язку в частині таких складових як от дотримання правил військового обліку, як і від вірогідності бути залученим до виконання робіт, які мають оборонний характер в особливий період під час правового режиму воєнного стану.

Посилаючись на приписи Положення № 154 та Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідач також зазначав, що право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу про зміну персональних даних визначених в ст. 7 Закону України «Про єдиний державний реєстр військовозобов`язаних.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується витягом з військово-облікового документу Резерв+, а також не заперечувалося сторонами під час розгляду справи (а.с. 19, 21).

Витягом з протоколу засідання комісії з надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період згідно ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 1 від 19.01.2024 підтверджується, що за наслідками розгляду заяви позивачу надано відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до 04.01.2025. Підстава: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (а.с. 45).

Матеріалами справи також підтверджується, що за результатами медичного обстеження та медичного огляду позивач був визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.01.2024 № 19 (а.с 50).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.03.2025 № 160, позивача призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, у складі команди НОМЕР_2 (а.с. 46-47).

14.03.2025 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, в якому, серед іншого, просив надати інформацію про те, на якій підставі позивачу відмовлено в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. (а.с. 48-49).

Вказаний адвокатський запит зареєстровано відповідачем 18.03.2025 за вх. № 2239 (а.с. 48).

За наслідками розгляду адвокатського запиту, 21.03.2025 відповідач направив на адресу представника позивача лист за вих. № 1809, в якому повідомив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абз. 4. ч. 1 ст. 23 жінки та чоловіки на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, яка діяла до 04.01.2025. Надання даної відстрочки було затверджено протоколом комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 №1 від 19.01.2024.

Згідно дійсної редакції Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" надання відстрочки за п. 3 ч. 1 ст. 23 можливе у разі утримання трьох і більше дітей віком до 18 років. При цьому, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не перебуває в зареєстрованому шлюбі - розлучений та не надав документального підтвердження утримання дітей, а тому відсутні підстави надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У листі також зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_2 не заперечував необхідність виконання громадянського обов`язку щодо призову на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Враховуючи вищенаведене та через відсутність будь-яких інших підстав не проходити військову службу у Збройних Силах України, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.03.2025 № 160 військовозобов`язаний ОСОБА_2 був призваний та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 (а.с .22).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також наказ про призов його на військову службу під час мобілізації протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.

Указом Президента України № 69/2022 Про загальну мобілізацію від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Укази Президента України про мобілізацію щоразу затверджувала Верховна Рада України відповідними законами.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За приписами ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - № 3543-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 22 Закону № 3543-XII визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, зокрема, відповідно до ч. 3, 5 ст. 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 Закону № 3543-XII для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

В силу вимог ч. 4 ст. 23 Закону № 3543-XII особи, зазначені у пунктах 1 - 5 частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути прийняті на військову службу за контрактом.

Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ч. 7 ст. 23 Закону № 3543-XII).

З 05.01.2023 механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування м форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з п.п. 8 п. 1 Правил військового обліку (додаток 2 до Порядку № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, Зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з п. 2 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

За змістом п. 7 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 8 Положення № 154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних;

Аналіз наведеного свідчить про те, що до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку.

Таким чином, саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації.

Порядок надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення врегульовано п. 56 67 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560).

Так, п. 56 58 Порядку № 560 встановлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Згідно п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі є допущена відповідачем бездіяльність щодо неприйняття від позивача до розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також правомірність прийняття відповідачем наказу від 01.03.2025 № 160 про призов позивача на військову службу під час мобілізації.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 04.07.2013, позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 15).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 07.07.2014, позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 17).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 25.08.2015, позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 16).

18.06.2019 Кіцманським управлінням праці та соціального захисту населення видано позивачу довідку (посвідчення) № 334 багатодітної сім`ї (а.с. 18).

Витягом з протоколу засідання комісії з надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період згідно ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію № 1 від 19.01.2024 підтверджується, що за наслідками розгляду заяви позивачу надано відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період до 04.01.2025. Підстава: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років (а.с. 45).

Відповідно до довідки Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області від 26.02.2025 № 02.02-17/44, позивач зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Разом з позивачем проживають його діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , і перебувають на його утриманні (а.с. 19).

Проживання позивача разом з дітьми в АДРЕСА_1 підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.02.2025 № 08-01-10/51 (а.с. 20).

Згідно довідки Вижницького відділу державної виконавчої служби в Вижницькому районі Чернівецької області № 291-20/5711 від 04.03.2025, у Вижницькому відділі державної виконавчої служби в Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів відносно позивача станом на 04.03.2025 на виконання не має (а.с. 24).

Отже, на момент призову на військову службу позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII мав право на одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно п. 63 Порядку № 560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У контексті вищенаведеного суд звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22, від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23 та від 01.10.2024 у справі № 200/4189/22, висновки його, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при розгляді даної справи.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Водночас відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-XII призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Тобто, з метою ведення районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки спеціального обліку військовозобов`язаних, резервістів, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на останніх покладено обов`язок із своєчасного повідомлення органу, в якому вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондується з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу про зміну рівня освіти.

Подібний висновок за схожих обставин Верховний Суд робив у постанові від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22.

Під час розгляду справи по суті позивач не надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження звернення під час проведення мобілізаційних процедур із заявою до відповідача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Оцінюючи доводи позивача про те, що він, відповідно до ст. 23 Закону № 3543-XII, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, оскільки є багатодітним батьком, суд зазначає, що вказана обставина не дорівнює звільненню його від обов`язку проходження військової служби, а надає лише право на відстрочку від призову на військову службу.

Відсутні в матеріалах справи також належні та допустимі докази звернення позивача в період з 05.01.2025 (дата закінчення відстрочки) по 28.02.2025 (дата перед проведенням мобілізаційних процедур) з відповідними заявами про надання відстрочки від призову під час мобілізацією до відповідача або будь якого іншого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, згідно Порядку № 560.

Посилання позивача на відповідь відповідача від 21.03.2025 № 1809 як на підтвердження розгляду питання надання (продовження) йому відстрочки, суд оцінює критично, оскільки із змісту вказаного листа не вбачається, що позивач звертався з відповідною заявою до відповідача про надання йому відстрочки від призову під час мобілізацією згідно Порядку № 560.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб не скористався.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що під час проведення мобілізаційних процедур відповідач відносно позивача діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом та, відповідно, правомірно видав оскаржуваний наказ від 01.03.2025 № 160, яким призвав позивача з 01.03.2025 на військову службу під час мобілізації, тому суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Положеннями п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача прийняти та розглянути його заяву на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію є похідною вимогою та залежить від задоволення основної вимоги, тому також не підлягає до задоволення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи позивача щодо обов`язку відповідача здійснювати перевірку наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, суд відхиляє, оскільки право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондується з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку, зокрема щодо своєчасного повідомлення органу про зміну персональних даних військовозобов`язаного. Зокрема, згідно п. 34 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах позивач не дотримався обов`язку щодо своєчасного повідомлення відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зміну персональних даних військовозобов`язаного.

Інші доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують правомірність його призову на військову службу під час мобілізації.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_11 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Суддя В.К. Левицький