Справа № 600/5199/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5199/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Никонова М.О. звернулась з позовом до суду в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.09.2024 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи та навчання з 03.08.1981 р. по 31.08.1984 р. згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.04.1982 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 10.09.2024 року.

1. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Ухвалою суду від 15.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 23.09.2025 залучено до участі у справі у якості відповідача-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

2.АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

2.1. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не зарахував їй до страхового стажу період роботи у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 та період навчання на підготовчих курсах з 01.12.1983 по 31.08.1984 та відмовив у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На думку позивача, основним документом, який підтверджує її стаж роботи, є трудова книжка, яка містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями. Окрім цього зазначає, що відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується навчання на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації. За таких обставин, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

2.2 ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА 1.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Зазначив, що підстав для призначення пенсії за віком немає, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Окрім цього вказав, що період роботи позивача у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 не зараховано до страхового стажу, оскільки він не підтверджений довідкою про встановлений та вироблений мінімум трудової участі, а період навчання на підготовчих курсах з 01.12.1983 по 31.08.1984 не зараховано, оскільки підготовчі курси не є складовою навчання у ВНЗ.

2.3 ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА 2.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову. Вказав, що наявність записів у трудовій книжці про періоди роботи не звільняє від врахування інших умов, встановлених Законом №1058-IV, Порядком №637 необхідних для призначення пенсії за віком, відтак позивачу необхідно долучити довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової діяльності, видані на підставі первинних документів згідно п.3 Порядку, затвердженого постановою КМУ №637. Окрім цього зазначив, що в період навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не є студентом та не здобуває певного освітньо-кваліфікаційного рівня та не отримує диплому про здобуття певного освітнього рівня, відтак вказаний період навчання не може бути зарахованого до страхового стажу для призначення пенсії за віком.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Позивач 10.09.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

За принципом екстериторіальності матеріали заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії були передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатами розгляду заяви позивача 17.09.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення №17 про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки позивач не набув необхідного страхового стажу.

За наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:

- 03.08.1981-30.11.1983 - період роботи у колгоспі не підтверджено довідкою про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення");

- 01.12.1983 - 31.08.1984 - період навчання на підготовчих курсах, оскільки підготовчі курси не є складовою навчання у ВНЗ.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

4. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Згідно статті 26 Закону №1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма закріплена частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано до загального страхового стажу період з 03.08.1981 по 30.11.1983, оскільки вказаний період не підтверджено довідкою про встановлений мінімум трудової участі.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 по справі № 120/2366/21-а.

Як встановлено матеріалами справи, позивач у період з 03.08.1981 по 30.11.1983 була направлена на роботу в консервний цех колгоспу "Зоря" Білгородського району, Кримської області, що підтверджується записом №1 трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 08.04.1986 року.

Вкладиш в трудову книжку колгоспника № НОМЕР_1 свідчить, що трудовий мінімум у колгоспі "Зоря" у 1981 році становив 90 вихододнів, з 1982 року - 250 вихододнів.

Позивач у 1981 відпрацювала - 92 вихододні, у 1982 році - 276,5 вихододні (записи №1, №2 трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 ).

Вказане свідчить про виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Аналіз вище процитованих судом пунктів 1, 3, а також 20 Порядку №637 свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.12.2021 по справі №439/571/17.

Відтак, доводи відповідача про необхідність надання підтверджуючих довідок про встановлений та вироблений мінімум трудової участі суд оцінює критично, оскільки трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, а надання уточнюючих довідок необхідне лише у випадку відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983, згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.04.1986 року.

Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

З приводу не зарахування пенсійним органом періоду навчання на підготовчих курсах з 01.12.1983 по 31.08.1984 рік, суд зазначає наступне.

Поняття страхового стажу запроваджене з 01.01.2004 шляхом прийняття Закону №1058. Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом ПФУ відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку, до 01.01.2004 - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Отже, порядок обчислення страхового стажу, набутого особою за період, починаючи з дати набрання чинності Законом №1058, визначений статтею 24 цього закону; правила зарахування трудового стажу (а також інших періодів, в т.ч. навчання в ВНЗ тощо), набутого до набрання чинності Законом №1058 (до 01.01.2004), врегульовано Законом №1788. З огляду на це немає підстав для застосовування до спірних правовідносин законодавства Союзу РСР, оскільки станом на дату їх виникнення такі вже врегульовано законодавством України (Закон №1058-ІV, Закон №1788-XII).

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до Порядку №637 основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110; далі - Інструкція №58) до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).

Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах (затвердженим наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за №173) студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм права слідує, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Як установлено судом, позивач навчалася на підготовчому відділенні Кримського сільськогосподарського інституту ім.Калініна у період з 01.12.1983 по 31.08.1987.

Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Суд зазначає, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду викладеною у постановах від 21.02.2020 р. у справі №456/2503/16-а, від 11.05.2022 р. у справі №445/2374/16-а, від 31.05.2022 р. у справі №369/8584/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем-2 правомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання на підготовчих курсах з 01.12.1983 по 31.08.1984 роки.

З огляду на вказане позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

5.ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, свідчить про те, що рішення про призначення пенсії приймає той орган, що визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення пенсії вчиняє саме даний територіальний підрозділ Пенсійного фонду України. Натомість на територіальний підрозділ Пенсійного фонду України за місцем реєстрації (проживання) особи, після прийняття рішення про призначення пенсії та отримання електронної пенсійна справи через засоби програмного забезпечення, покладається обов`язок лише здійснення виплати пенсії.

Отже, враховуючи те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а органом, визначеним для розгляду цього питання за принципом екстериторіальності - є ГУПФУ в Івано-Франківській області, належним способом поновлення порушеного права позивача, окрім зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи з 03.08.1981 по 30.11.1983, є зобов`язання ГУФПУ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Водночас, позов в частині зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію з 10.09.2024 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 29 років 8 місяців 14 днів, про що вказано в оскаржуваному рішенні. Додатково до зарахування до страхового стажу підлягає спірний період.

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу необхідного для призначення пенсії - у суду відсутній розрахунок такого стажу, а повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належить до виключних повноважень органів Пенсійного фонду, відтак суд не може підміняти собою пенсійний орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Питання призначення пенсії без втручання у дискреційні повноваження та виключну компетенцію пенсійного органу, на переконання суду, можливе лише у випадку, якщо після обчислення стажу (в тому числі після зарахування спірних періодів) орган пенсійного фонду не здійснить призначення пенсії при наявності необхідного для цього стажу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

6. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, у відповідності до ч.3 ст.139 КАС України підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 605,60грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 17.09.2024 №17, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у колгоспі з 03.08.1981 по 30.11.1983 роки.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 10.09.2024, з урахуванням рішення суду.

5. У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м.Чернівці, 58002 );

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вуд.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя В.О. Кушнір