Справа № 120/8604/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

05 листопада 2025 р. Справа № 120/8604/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Гаманюк О.С.,

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Дубіцької Т.В.,

третьої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДПС у Вінницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі- ФОП ОСОБА_3 , позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі- відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС в м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 18.03.2024 № , № та № .

Ухвалою від 05.07.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 12.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.

30.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлено ряд порушень, у зв`язку із чим податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою від 23.05.2025 клопотання представника відповідача задоволено. Вирішено розгляд справи № 120/8604/24 проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 05.06.2025.

Також даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у м. Києві та встановлено строк для подачі письмових пояснень.

Ухвалою від 05.05.2025 відкладено судовий розгляд справи на 11.06.2025.

В судовому засіданні 11.06.2025 протокольною ухвалою суду оголошено перерву в судовому засіданні. Наступне судове засідання призначено на 17.06.2025.

Ухвалою від 17.06.2025 визнано неповажною неявку позивача та представника позивача в судове засідання, призначене на 17.06.2025 року о 13:30 год. Витребувано у позивача та ГУ ДПС в м. Києві додаткові докази та відкладено розгляд справи на 02.07.2025.

Ухвалою від 02.07.2025 розгляд справи відкладено на 06.08.2025.

Ухвалою від 06.08.2025 повторно витребувано у позивача докази. Наступне судове засідання призначено на 21.08.2025.

В судовому засіданні 21.08.2025 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 27.08.2025.

Ухвалою від 27.08.2025 вирішено розгляд справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС к м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень здійснювати за правилами загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 10.09.2025.

В судовому засіданні 10.09.2025 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 22.09.2025.

Судове засідання 22.09.2025 відкладено на 06.10.2025.

В судовому засіданні 22.09.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.10.2025.

В судовому засіданні 14.10.2025 оголошено перерву до 05.11.2025.

В судовому засіданні 05.11.2025 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просить задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.11.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначив позивач, він пробував розпочати свою підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , та як вказав позивач, за вказаною адресою є декілька торгових місць, одну з яких він орендував.

На підставі п.п. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80, п. 69.27 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» та, керуючись ст. 20 п. 61. 62, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75. п. 82.3 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02.12.2010, Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», зі змінами та доповненнями, Закону України від 21.06.2012 № 50007 «Про ціни і ціноутворення», зі змінами та доповненнями, також інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 36.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача складено акт фактичної перевірки № 100589/28/15/07/ від 09.02.2024, яким встановлено наступні порушення:

-п.1 ст. 3 Закону України 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме, проведення розрахункових операцій продажу товарів на загальну суму 4499 грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків).

-п. 12 ст. 3 Закону України 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме, ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, виявлено не облікованих товарів (непродовольча група) 1244679 грн.

- абз. 4 п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, а саме, не поставлено на податковий облік об`єкт оподаткування через який проводиться діяльність

-ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення 18.03.2024 № , № та № застосування штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_3 за порушення законодавства у розмірі 1 252 787,50 грн.

Позивач не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, і звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.1, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України).

Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до ст. 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Так, пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст. 80 ПК України.

Суд наголошує, що на відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.

Слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами.

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого, вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Щодо виявлених порушень, суд виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР). Дія вказаного Закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані, зокрема:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (абз. 1 п. 1);

- вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (абз. 1 п. 12).

Згідно з п.п. 1, 7ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВРза порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) -за кожне наступне вчинене порушення;

7) триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що п.п. 1, 7ст. 17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з чотирьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа; 4) проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування найменування товару (зазначення коду товарної підкатегорії згідно зУКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості).

Як слідує із матеріалів справи, контролюючим органом встановлено проведення розрахункових операцій продажу товарів на загальну суму 4499 грн. без застосування РРО та/або ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків).

Однак, згідно Акту перевірки 09.02.2024 безпосередньо позивачем не здійснено реалізації товарів за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 36. В Акті перевірки йде посилання на придбання навушників у ОСОБА_4 (продавця) під час проведення контрольної розрахункової операції, що підтверджує те, що позивач реалізації товарів не здійснював.

Більше того, як зазначив позивач і не спростував відповідач, за адресою: АДРЕСА_2 (де було проведено перевірку) є декілька торгових місць, одне з яких орендував позивач та де за вказаною адресою були і інші суб`єкти господарської діяльності.

Щодо наявності факту трудових відносин позивача з продавцем ОСОБА_4 , суд встановив, що відповідач не вчинив жодних дій з метою зібрання даних відносно продавця ОСОБА_4 . Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутня інформація щодо встановлення особи продавця ОСОБА_4 . Так, доводи відповідача щодо ненадання платником податків контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю є безпідставними, оскільки на місці проведення фактичної перевірки позивач та/або інші особи, що є робітниками позивача були відсутні.

У постанові від 02.02.2023 по справі № 500/6845/21 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого п. 1ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого п. 2ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 108752254).

Згідно із ст. 20 Закону 06.07.1995 № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За приписами пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини); досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності; досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема, при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження ведення бухгалтерського обліку та правомірності формування ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Якщо ж платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки, такі документи мають бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Також, ГУ ДПС в м. Києві встановлено, що позивачем порушено ведення встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, виявлено необлікованих товарів (непродовольча група) 1244679 грн.

Так, згідно Акту перевірки ГУ ДПС в м. Києві зазначено, що складено опис товарних запасів (частковий), які знаходяться в реалізації в реалізації в приміщені магазину на загальну суму 1 244 679,00 грн., та нібито встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 1 244 679 грн., а також до перевірки не надано жодних документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться в місці продажу. Крім того, податковий орган в Акті перевірки вказує, що жодних документів згідно наданого запиту не надано.

Водночас, позивач запиту про надання документів не отримував.

Підтвердження надання позивачу запиту немає. Доказ направлення позивачу запиту щодо надання пояснень чи документів матеріали справи не містять, а копія квитанції з Укрпошти датована 13.09.2024, тобто вже після винесення акту фактичної перевірки.

Так, суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів того, що товар, який описаний податковим органом належить саме позивачу, адже, як було зазначено вище, за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 36, також здійснювали діяльність і інші підприємці.

Так, в акті фактичної перевірки від 09.02.2024 щодо опису виявлених перевіркою порушень вимог законодавства, в тому числі, зазначено: «Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 1 244 679,00 грн., а також до перевірки не надано жодних документів та підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходиться у місці продажу».

Тобто, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не у зв`язку з не веденням позивачем обліку товарів чи реалізацією товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме, за не надання таких документів посадовим особам податкового органу на момент проведення перевірки.

В Податковому кодексі України в п. 63.3 ст. 63 зазначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) IX підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, в тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідальність за порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, передбачена п. 117.1 ст. 117 цього ж Кодексу, а саме: за неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, 1020 гривень.

Предметом фактичної перевірки є дотримання норм законодавства питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій наявності ліцензій свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).

Перевірка реєстрації, взяття на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку) не є предметом фактичної перевірки. Вказане свідчить, що співробітники контролюючого органу вийшли за межі повноважень наданих їм пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75, абзацом 1,2 п. 69.27 ст. 69 підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України під час проведення фактичної перевірки.

За обставин, як склались у даній справі, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій не відповідають наведеним вимогам, а тому підлягають скасуванню.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У контексті оцінки доводів позовних вимог, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи отримали достатню оцінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням вищенаведених норм діючого законодавства, фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкових повідомлень-рішень, що є підставою для їх скасування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 18 березня 2024 року № , №, № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця сплачений судовий збір в сумі 12589,86 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач:фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця; )

Третя особа: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, ).

Рішення в повному обсязі складено: 19.11.2025.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя: Секретар: