Справа № 320/5663/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Жукова Є.О., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Справа № 320/5663/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕТС Україна» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA100180/2023/000045/2 від 03.10.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000359 від 03.10.2023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «ЕТС Україна» стверджувало про протиправність коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого товару, незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, та порушенням контролюючим органом приписів законодавства, що регламентує митну справу в Україні, в зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваного рішення без наявності для того встановлених митним законодавством підстав.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що декларантом було надано повний перелік необхідних документів для підтвердження митної вартості за ціною контракту, а висновки митного органу здійснено на порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією.

При цьому, суд відзначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що спірні рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим.

Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було надано оцінку його доводам, зокрема щодо наявності розбіжностей у терміні оплати, зазначеному у договорі та в інвойсі та відсутність платіжних документів. Також контролюючий орган посилається на подання Позивачем до митного оформлення документів без перекладу. Крім того, посилався на ненадання декларантом документів, які підтверджували б витрати на митне очищення для експорту, навантаження, вивантаження, обробку та зберігання товарів у порту Гданськ (Республіка Польща). Відзначив наявність у сертифікаті аналізів розбіжностей та стверджував про використання Позивачем експертного висновку КТПП від 29.09.2023 №Ц-1060, який стосується інших партій товарів.

Крім того, Апелянт зазначає, що спірне рішення містить необхідну інформацію, визначену законодавством, а в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», вказано обставини винесення рішення, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) та ін. З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 02.06.2025 призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЕТС Україна» (позивач) на підставі зовнішньоекономічного контракту купівлі- продажу №21/12/20/01 від 21.12.2020 та додатку № 615 від 20.09.2023 до нього, укладеного між ТОВ «ЕТС Україна», як покупцем, з компанією - UТS Scandinavia (Швеція), як продавцем, придбало та здійснювало імпорт в Україну товару: ЕDТА-4Na (тетранатріева сіль етилендіамінтетраоцтової кислоти) 18000 кг (720 мішків/25кг), білий дрібнокристалічний порошок, із вмістом основної речовини - 99,60%. Партія 20230330. Дата виробництва 30.03.2023, термін придатності 29.03.2025. Застосовується для водо підготовки в котельнях і тепломережах, у виробництві побутової хімії та синтетичних миючих засобів, у якості стабілізатора в процесах полімеризації, у целюлозно-паперовій промисловості, при виробництві каучуку, в аналітичній хімії та інше. Не містить наркотичних, психотропних засобів або прекурсорів. Не є лікарським засобом, не для медичного призначення. Використовується у хімічній промисловості, як лабораторний, аналітичний реагент. Всього: 18000 кг. Торгівельна марка: SHIJIAZHUANG JACKCHEM. Виробник: SHIJIAZHUANG JACKCHEM СО., LTD. Країна виробництва - СN (Китай), на умовах поставки СРТ Київ (Інкотермс 2020).

Згідно умов пункту 1.2 вказаного контракту, конкретні умови кожної окремої поставки, в тому числі, асортимент товарів, їх ціна за одиницю, одиниці виміру, загальна кількість і вартість, умови поставки визначаються у додатках до контракту.

Відповідно до Додатку № 615 від 20.09.2023 продавець здійснює поставку товару на умовах СРТ Київ (Інкотермс 2020), а саме:

ЕDТА-4Na (тетранатріева сіль етилендіамінтетраоцтової кислоти) у кількості - 18000 кг (720 мішків/25 кг.) у сумі 35 748,00 дол. (США (1,986 дол./кг).

ТОВ «ЕТС Україна» через свого представника ТОВ «ВЕСТПОРТ», який діяв на підставі договору про надання послуг митного брокера №2609/0028 від 26.09.2017, подало 03.10.2023 до м/п «Ліски» ВМК УДЦТ «Ліски» Київської митниці Держмитслужби електронну мітну декларацію №23UА73U3 з метою митного оформлення товару: ЕDТА-4Na (тетранатрієва сіль етилендіамінтетрацоцтової кислоти) у кількості - 18000 кг (720 мішків/25кп). у сумі 35 748,00 дол. США (1,986 дол./кг), що являють собою білий дрібнокристалічний порошок із вмістом основної речовини - 99,60%. Партія 20230330. Дата виробництва 30.03.2023, термін придатності 29.03.2025. Застосовується для водо підготовки в котельнях і тепломережах, у виробництві побутової хімії та синтетичних миючих засобів, у якості стабілізатора в процесах полімеризації, у целюлозно-паперовій промисловості, при виробництві каучуку, в аналітичній хімії та інше. Не містить наркотичних, психотропних засобів або прекурсорів. Не є лікарським засобом, не для медичного призначення. Використовується у хімічній промисловості, як лабораторний, аналітичний реагент. Всього: 18000 кг. Торгівельна марка: SHIJIAZHUANG JACKCHEM. Виробник: SHIJIAZHUANG JACKCHEM СО., LTD. Країна виробництва - СN (Китай), на умовах поставки СРТ Київ (Інкотермс 2020).

Загальна вартість згідно контракту (додаток № 615 від 20.09.2023) - 35748,00 дол. США (1380).

Митну вартість товару визначено за основним методом - 35748,00 дол. США (USD).

На підтвердження заявленої митної вартості декларант надав митному органу документи:

сертифікати аналізів від 21.07.2023; пакувальний лист б/н від 21.07.2023; рахунок-фактуру (інвойс) Виробника товару SHIJIAZHUANG JACKCHEM СО., LTD. Країна виробництва - СN (Китай) (Комерційний інвойс, складеної уповноваженим (схваленим) експортером) № від 21.07.2023 рок, виставленого продавцю товару - UТS Scandinavia (Швеція) на суму 31680,00 дол. США (USD) на умовах поставки Gif Gdansk; рахунок-фактуру (інвойс) продавця UТS Scandinavia (Швеція), виставленого позивачу №931662 від 21.09.2023 на суму 35748,00 дол. США (USD); міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) № 2635 від 29.09.2023; cупровідний документ: 23РL22080NU66М9N5 від 29.09.2023; прайс-лист виробника від 11.07.2023; копію калькуляції ціни виробника від 11.07.2023; копію зовнішньоекономічного контракту № 21/12/20/01 від 21.12.2020; копію додатку до зовнішньоекономічного контракту №615 від 20.09.2023; копію договору про надання послуг митного брокера № 2609/0028 від 26.09.2017; рахунок по транспортуванню товару в Київ DUM0250 від 21.09.2023, виставлений UТS Scandinavia (Швеція); лист від 03.10.2023; копію митної декларації країни відправлення 00187044 від 24.07.2023; копію коносамента №229475516 від 26.07.12.2023; копію сертифікату про походження товару 23С1300С0634/00917R від 21.07.2023; копію контракту між виробником товару SHIJIAZHUANG JACKCHEM СО., LTD та продавцем товару UТS Scandinavia (Швеція) №JK52 від 07.07.2023; копію експертного висновку ціни товару що ввозився Ц-1060 від 29.09.2023; страховий поліс РYІЕ13E01580 від 21.07.2023; копію видаткових накладних щодо продажу такого ж товару що розмитнювався заявником своїм контрагентам на внутрішньому ринку України раніше; копію податкових накладних складених за фактом здійснення господарських операцій щодо продажу такого ж товару що розмитнювався заявником своїм контрагентам на внутрішньому ринку України раніш.

03 жовтня 2023 року митним органом надіслано повідомлення про витребування документів у позивача.

03 жовтня 2023 року митний брокер надіслав відповідачу лист з проханням завершити митне оформлення.

Однак, 03 жовтня 2023 року Київською митницею надіслано рішення про коригування митної вартості товарів №UA100180/2023/000045/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000359 від 03.10.2023.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100180/2023/000045/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100180/2023/000359 від 03.10.2023, Позивач звернувся до суду із цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів стверджувати, що правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, відповідно до переліку, визначеного частиною 2 статті 53 МК України.

Щодо доводів Апелянта про розбіжностей та невідповідностей у поданих Позивачем до митного оформлення документах, колегія суддів зазначає наступне.

Так, контролюючий орган стверджує про суперечність в контракті від 21.12.2020 № 21/12/20/01 та в інвойсі від 21.09.2023 №931662 щодо строку на оплату товару, який був поставлений. Втім, колегія суддів відзначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а те порядок та своєчасність здійснення розрахунків. При цьому, апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення Позивачем було надано контролюючому органу рахунок-фактуру (інвойс) від 21.09.2023 №931662, який містить відомості про вартість товару та підтверджує їх митну вартість (п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України), а також додатком №615 від 20.09.2023 до контракту.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим доводи Апелянта про те, що страховий поліс був наданий без перекладу.

Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Надаючи оцінку доводам Апелянта з урахуванням приписів ст. 254 МК України, колегія суддів зазначає, що страховий поліс № PYIE13E01580 складений зокрема й англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування. Посилання контролюючого органу на різну ціну за товар, яка зазначена у страховому полісі (34848,00 дол. США) та в інвойсі від 21.07.2023 № (31680,0 дол. США) також є помилковим, оскільки у вказаному вище полісі зазначена не ціна за товар, а страхова сума, яка, згідно умов контракту від 07.07.2023 № JK52, становить 110% ціни товару, зазначеної в інвойсі (31680,0х110%= 34848,00).

Твердження Апелянта про те, що контракт від 07.07.2023 № JK52 поданий декларантом без дотримання вимог ст. 254 МК України колегія суддів до уваги не приймає з огляду на викладене вище. Окрім того, у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б, що митні органи вимагали переклад документів українською мовою з мови міжнародного спілкування.

Отже, доводи Апелянта про те, що декларантом до митного оформлення товару не подано відповідно до пункту 8 частини 2 статті 53 Кодексу страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування є необґрунтованими, оскільки такі документи були надані на запит митного органу.

Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо відсутності доказів оплати Позивачем витрат на транзит та перевезення товару саме покупцем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Та обставина, що товар поставлявся на умовах СРТ Київ (Інкотермс 2020) встановлена судами попередніх інстанцій та не оспорюється сторонами.

Відповідно до правил Інкотермс-2020 умови поставки СРТ ((Carriage Paid To) - фрахт/перевезення оплачено до (назва місця призначення)), означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміну СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі 814/4204/15, від 09.05.2025 у справі № 160/11936/24.

Отже, наведене свідчить про те, що погоджуючи саме обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що продажна ціна вже включає в себе вартість товару, фрахт та/або транспортні витрати до узгодженого пункту призначення.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим посилання Апелянта на наявність мультимодального перевезення та необхідність сплати Позивачем оплати за транзит, оскільки морським транспортом на умовах поставки CIF Ґданськ товар слідував від виробника до продавця (United Trading System Scandinavia) як платника та замовника послуг, а не безпосередньо до покупця - Позивача. Більш того, як вбачається з калькуляції ціни виробника від 11.07.2023, до ціни товару вже закладена вартість транспортування до порту Ґданськ. В наступному з порту Ґданськ товар був доставлений Позивачу на умовах СРТ Київ, про що зазначалося вище.

Отже, зазначені митницею зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів в цій частині та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Щодо доводів Апелянта про те, що Позивачем порушено вимоги ст. 254 МК України під час подання митної декларації країни відправлення від 24.07.2023 № 00187044 апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджували б, що митні органи вимагали переклад документів українською мовою. Більш того, контролюючий орган не зазначає, що така митна декларація у межах спірних правовідносин є документом, який підтверджує митну вартість товару у розумінні приписів ч. 5 ст. 52 МК України, оскільки в інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта. Отже, доводи контролюючого органу в цій частині не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи Апелянта про те, що в сертифікаті аналізів (Certificate of analysis) від 21.07.2023 б/н вказано, що товар виготовлено (Manufacture date) 30.03.2023, тоді як наданий декларантом до митного оформлення розрахунок ціни (калькуляція) датований 11.07.2023 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки митний орган не зазначив жодних доводів про те, яким чином ця обставина впливає на митну вартість товару. Більш того, на такі розбіжності контролюючий орган у спірних рішеннях не посилався, а тому вони не були підставою для їх прийняття.

Також ані у повідомленні про витребування документів, ані рішенні про коригування митної вартості чи у картці відмови, ані під час проведення консультацій з декларантом, митний орган не посилався на недоліки експертного висновку КТПП від 29.09.2023 №Ц-1060. Окрім того, твердження Апелянта про те, що зазначений висновок стосується інших партій товару, оскільки в ньому зазначені інші товаросупровідні документи, є безпідставним та спростовується наявними у справі доказами.

Отже, зазначені митницею у повідомленнях та рішеннях про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Київської митниці Держмитслужби підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 листопада 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк