Справа № 440/8711/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 р. Справа № 440/8711/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, повний текст складено 27.03.25 по справі № 440/8711/24

за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (далі по тексту прокурор) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 №1768.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що відповідач, як власник будівлі по АДРЕСА_1 , що з 30.01.2023 набула статусу щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення, протиправно не уклав охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, який перебуває у його власності, що свідчить про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, оскільки така бездіяльність ОСОБА_1 може призвести до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної цінності.

Враховуючи викладене, з посиланням на приписи Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. № 1768 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2024 р. № 630) (далі по тексту Порядок № 1768), наполягав на наявності підстав для зобов`язання відповідача судом протягом місяця з моменту визнання будівлі будинку Дитячої фотографії по вул. 1100-річчя Полтави, 3, м. Полтави щойно виявленим об`єктом історії та архітектури укласти охоронний договір з органом культурної спадщини.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 по справі № 440/8711/24 адміністративний позов заступника керівника Полтавської обласної прокуратури (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (майдан Незалежності, буд. 5, м. Полтава, Полтавська область, 36003, ідентифікаційний код 43434119) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 №1768.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 по справі № 480/8711/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для справи, поверхневий аналіз норм матеріального права, не застосування норм, які підлягали застосуванню, наслідком чого стало викладення судом висновків, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

З посиланням на Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений Наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158 (у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 01 березня 2024 року № 158) (далі по тексту Порядок № 158), наполягав, що оскільки облікова документація об`єкту історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтави відсутня, що підтверджується листами Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 31.10.2022 № 01-11-01-24/115 та Полтавської обласної військової адміністрації від 18.11.2022, укладення охоронного договору на таку будівлю, за вимогами Порядку № 1768, є неможливим, позаяк відсутні передбачені пунктом 6 Порядку № 1768 документи, що додаються до договору.

При цьому, звернув увагу, що складання облікової документації на об`єкт культурної спадщини не є законодавчо передбаченим обов`язком власника такого об`єкта, натомість залежить до сфери компетенції відповідних уповноважених органів.

У свою чергу, на переконання позивача, покладення такого обов`язку на власника об`єкта культурної спадщини, у зв`язку із відсутністю у державних органів коштів, становитиме надмірний тягар для власника та фактично є непропорційним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просив врахувати, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Департаменту культури, молоді та сім`ї з відповідною заявою про укладення охоронного договору, на що отримував негативні відповіді через відсутність саме облікової документації.

Крім того, зауважив, що відомості про надходження у встановленому Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 8 червня 2000 року № 1805-III (далі по тексту Закон № 1805-III) відповідного подання про занесення об`єкту історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтави до Державного реєстру нерухомих пам`яток України відсутні, що також свідчить про передчасність вимоги прокурора про зобов`язання ОСОБА_1 укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір.

Прокурор, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Наполягав, що Законом № 1805-III передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини невідкладно вже після переходу права власності.

При цьому, обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини і саме від власника повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору, що також узгоджується з висновками а Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16, ухвала Вищого адміністративного суду України від 24.09.2015 у справі № 826/10265/14, (постанови Верховного Суду від 24.09.2015 у справі № 826/10265/14, від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16, від 19.02.2021 у справі № 826/25854/15, від 23.05.2024 у справі № 320/5145/23, від 20.01.2025 у справі № 120/10793/22).

Стверджував, що оскільки ОСОБА_1 , набувши право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та будучи достеменно обізнаним про наявність у будівлі за вказаною адресою статусу пам`ятки архітектури місцевого значення, свідомо та напротязі значного часу так і не виконав цей обов`язок, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано дійшов до висновку про бездіяльність відповідача та необхідність укладання охоронного договору, що доводами апеляційної скарги відповідача не спростовано.

У поясненнях від 04.08.2025 ОСОБА_1 вкотре наголосив, що не ухилявся від виконання зобов`язань, навпаки, вживав усіх заходів для їх реалізації. Так, відсутність укладеного договору спричинена не поведінкою відповідача, а бездіяльністю органу місцевого самоврядування, а тому пред`явлення до відповідача позову від імені держави з вимогою укласти договір, який ОСОБА_1 і самостійно хотів укласти, є не просто юридичною нісенітницею, а і грубим зловживанням правом, що викривляє зміст інституту представництва держави у публічно-правових спорах.

Більше того, вказував на повне ігнорування судом першої інстанції наданих ОСОБА_1 доказів, а саме, заяв, листів, договорів купівлі-продажу, архітектурних характеристик об`єкта, відповіді Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, а також не ненадання оцінки обставині відсутності охоронної документації, що унеможливлює укладання охоронного договору.

В долучених до матеріалів справи поясненнях від 28.08.2025 відповідач стверджував, що звертаючись до суду із позовом в інтересах Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради прокурор, у свою чергу, будь-яких доказів бездіяльності такого органу не надав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Полтавської обласної військової адміністрації від 30.01.2023 № 65 "Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590" внесено зміни до Розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590 "Про затвердження Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області", та внесено до Переліку «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будівля по АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.04.2021.

Згідно з інформацією, викладеною у Листі Департаменту культури і туризму Полтавської ОВА від 29.04.2024 року № 101-20/821 ОСОБА_1 26.04.2024 надіслано повідомлення з наголошенням про необхідність здійснити заходи щодо укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини шляхом звернення до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради.

На момент звернення Полтавської обласної прокуратури до суду з позовною заявою, охоронний договір на вказаний об`єкт культурної спадщини не укладено.

Посилаючись на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", заступник керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві, на умовах і в порядку, що визначені постановою КМУ від 28.12.2001 №1768.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки незважаючи на обов`язок відповідача, як власника пам`ятки культурної спадщини, протягом 1 місяця з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування, визнання будівлі щойно виявленим об`єктом історії та архітектури укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини, яким у м. Полтаві є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, станом на момент розгляду справи відповідач не уклав охоронний договір, передбачений статтею 23 Закону №1805-III. А відтак, суд визнав доведеним факт порушення відповідачем вимог статті 23 Закону № 1805-III.

При цьому, суд вважав, що такий саме висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16 та підтриманий у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 826/25854/15.

Посилання відповідача на грубе порушенням порядку та процедури обліку об`єктів культурної спадщини під час внесення до Переліку щойно виявленого об`єкту історії та архітектури місцевого значення «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві судом відхилено, так як на момент розгляду справи, Розпорядження голови Полтавської обласної військової адміністрації від 30.01.2023 року № 65 "Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 15.10.2020 № 590" є чинним, доказів його оскарження до суду не подано.

Судом зазначено, що правовий висновок про те, що прокурор має право звертатися до суду в інтересах держави у сфері охорони культурної спадщини, викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №734/519/15-ц, від 17 березня 2021 року у справі №925/3/20, від 09 листопада 2022 року у справі №260/437/21, від 17 листопада 2022 року у справі №640/16767/21.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок різного тлумачення сторонами наявності та відсутності підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії, пов`язані з укладенням охоронних договорів на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини шляхом укладення охоронного договору незалежно від того виготовлена уповноваженим суб`єктом облікова документація в цілому та паспорт пам`ятки зокрема чи ні.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами четвертою та п`ятою статті 54 Конституції України визначено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Законом України від 20.09.2006 № 165-V «Про ратифікацію Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи» ратифіковано Конвенцію про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985 (далі Конвенція), відповідно до статті 3 якої кожна Сторона зобов`язується: 1. вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; 2. за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць.

За змістом статті 1 Конвенції вираз архітектурна спадщина включає, зокрема, такі нерухомі об`єкти як пам`ятки, тобто усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення.

Статтею 4 цієї Конвенції визначено, що кожна Сторона зобов`язується, зокрема, запобігати спотворенню, руйнуванню або знищенню об`єктів спадщини, що охороняються.

Положеннями статті 10 Конвенції визначено, що кожна Сторона зобов`язується прийняти комплексну політику збереження архітектурної спадщини, яка заохочує програми реставрації та підтримання в належному стані архітектурної спадщини.

Відповідно до статті 15 Конвенції кожна Сторона зобов`язується утверджувати у громадській думці розуміння необхідності збереження архітектурної спадщини як елемента культурної самобутності і джерела натхнення і творчості для сьогоднішніх і прийдешніх поколінь.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон № 1805-ІІІ.

Згідно із абзацами 2-3 преамбули до Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону № 1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;

облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Згідно із частиною 1 статті 13 Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону № 1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

В силу пункту 17 частини першої статті 6 Закону № 1805-III до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

До повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону (пункт 11 частини другої статті 6 Закону № 1805-III).

Єдина система обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів, а також порядок переміщення (перенесення) пам`ятки визначена Порядком № 158.

Згідно із пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, затвердженого рішенням п`ятдесят третьої сесії Полтавської міської ради восьмого скликання від 01 травня 2024 року, Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (далі - Департамент) є виконавчим органом Полтавської міської ради.

За приписами підпунктів 2.2.1, 2.2.3, 2.2.6 та 2.2.9 пункту 2.2 Положення про Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, головними завданнями Департаменту є:

- головним напрямком роботи Департаменту є здійснення заходів, спрямованих на розвиток та реалізацію на території Полтавської міської територіальної громади молодіжної політики, соціального та правового захисту дітей та сімей, туризму, культурно-мистецьких процесів, охорони культурної спадщини в межах повноважень передбачених законом, реалізація державної політики на регіональному рівні, виконання програм;

- збереження і розвиток національно-культурної самобутності, народних традицій та звичаїв, забезпечення охорони культурної спадщини, пам`яток історії та культури, розвиток україномовних форм культурного життя, зв`язків з українцями, що проживають за кордоном, молоді в громадському суспільстві, національно-патріотичного виховання, соціального та правового захисту дітей та сімей;

- забезпечення реалізації програм і планів у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, туризму, у молодіжній сфері, у сфері національно-патріотичного виховання, вільного розвитку культурномистецьких процесів, доступності усіх видів культурних послуг і культурної діяльності, підтримки малозабезпечених, багатодітних сімей, оздоровлення та відпочинок дітей;

- захист і збереження культурної спадщини та культурних цінностей як основи національної культури, турбота про розвиток культури.

Колегією суддів встановлено, що наказом Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації «Про укладення охоронних договорів» від 22.11.2021 № 186, повноваження укладати охоронні договори на пам`ятки та щойно виявлені об`єкти культурної спадщини делеговано структурним підрозділам сфери охорони культурної спадщини міських рад, виконавчих комітетів територіальних громад.

З огляду на вказане, Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради є уповноваженим органом на виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації, а також укладення із відповідачем охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Будинок Дитячої фотографії» по вул. 1100-річчя Полтави, 3 у м. Полтаві.

За правилами статті 23 Закону №1805-III усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Реалізовуючи приписи статті 23 Закону №1805-III Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2001 № 1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі - Порядок №1768).

Механізм укладення, зміни та припинення охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини (далі - пам`ятка), щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частину відповідно до Закону України Про охорону культурної спадщини визначено Порядком № 1768.

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку №1768 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 5 Порядку № 1768 встановлено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

В силу пунктів 5-7 Порядку № 1768 охоронний договір укладається на пам`ятку чи її частину за видами об`єктів культурної спадщини.

В охоронному договорі зазначається режим використання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини, у тому числі території, на якій вони розташовані.

Охоронні договори укладаються на пам`ятки культурної спадщини національного, місцевого значення, а також на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини з урахуванням особливостей, передбачених цим Порядком.

За правилами пунктів 12-14 Порядку № 1768 власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Після внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України або набуття ним правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власнику (користувачу) цього об`єкта або уповноваженому ним органу (особі). У такому разі власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання такого повідомлення.

Охоронний договір укладається власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) з таким органом охорони культурної спадщини відповідної адміністративно-територіальної одиниці:

з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органом охорони культурної спадщини обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (військової адміністрації);

з районною держадміністрацією (військовою адміністрацією), виконавчим органом сільської, селищної, міської ради (за наявності повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону).

Пунктом 20 Порядку № 1768 передбачено, що охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи його частину складається за формою згідно з додатком 2 та повинен містити такі додатки:

1) акт візуального обстеження з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт візуального обстеження поновлюється не рідше ніж раз на три роки. Якщо стан об`єкта культурної спадщини значно змінився після проведення робіт на об`єкті, - протягом п`яти календарних днів після його зміни;

2) план території об`єкта культурної спадщини;

3) облікова картка (форма якої визначається МКСК).

Аналіз наведених вище приписів Закону № 1805-III та Порядку № 1768 свідчить про те, що укладення охоронного договору є обов`язковим правовим інструментом, який встановлює чіткий режим використання пам`ятки культурної спадщини, визначає необхідні охоронні заходи, з метою збереження такої пам`ятки в належному технічному стані і обов`язок укласти такий договір покладається на її власника.

Пунктами 3.1-3.6 Порядку № 158 встановлено, що на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.

Облікову картку підписує фахівець, що її склав, із зазначенням спеціальності, освітньо-кваліфікаційного рівня чи наукового ступеня.

Розробником облікової документації є наукові установи та громадські об`єднання, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство», та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю «Музеєзнавство, пам`яткознавство» або таких наук:

мистецтвознавство, культурологія, архітектура - для об`єктів монументального мистецтва;

архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, а також ландшафтних;

історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.

Облікова документація складається у двох примірниках. Один примірник залишається у розробника, а другий разом з електронною версією передається для подальшого розгляду на Науково-методичній раді з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, Консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних (військових) адміністрацій (далі - Консультативна рада) та/або Експертній комісії.

Облікова документація складається державною мовою. Текст облікової документації має бути написаний розбірливо машинописом, документи не мають містити підчищень або дописок, закреслених слів та інших виправлень, орфографічних та арифметичних помилок, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. Достовірність інформації, що міститься в обліковій документації забезпечує її розробник.

Облікова документація у паперовій формі має бути скріплена, пронумерована згідно зі змістом та містити титульний аркуш. Облікову документацію підписує керівник органу охорони культурної спадщини. Титульний аркуш має містити назву об`єкта культурної спадщини, найменування замовника та розробника, ідентифікаційний код та підпис керівника розробника.

Отже, облікова документація об`єкта культурної спадщини є обов`язковим документом, який розробляється та оформлюється за замовленням уповноважених органів, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, для взяття об`єкта культурної спадщини на облік та подальшої державної реєстрації.

При цьому, наявність такого документа для укладення охоронного договору не є формальністю. Зазначений документ є однією з невід`ємних складових договору для визначення даних щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень. Відсутність належно оформленої облікової документації унеможливлює виконання обов`язку власника щодо укладення охоронного договору відповідно до вимог Порядку № 1768.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що виникненню у власника охоронного об`єкту обов`язку укласти відповідний охоронний договір передує необхідність вчинення уповноваженим органом (у спірних правовідносинах - Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради) дій щодо оформлення відповідних документів на пам`ятку, зокрема, облікової документації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що листом Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 30.01.2024 № 01-11-01.2-18/245, серед іншого, проінформовано ОСОБА_1 , як власника будівлі по АДРЕСА_1 яка з 30.01.2023 набула статусу щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення, про необхідність укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини.

У відповідь на вказаний лист, ОСОБА_1 направив Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради лист від 19.02.2024, відповідно до якого, відповідач, як власник будівлі по АДРЕСА_1 , яка з 30.01.2023 набула статусу щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення, не заперечував укласти відповідний договір у передбачений законодавством спосіб.

Разом з цим, оскільки у спірних правовідносинах відсутня облікова документація на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини будівлю за адресою АДРЕСА_1 , обов`язок зі складення якої покладено на Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, вважав передчасною вимогу про укладення відповідного охоронного договору.

Листом Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 07.03.2024 № 01-11-01.2-18/504 проінформовано відповідача, що з огляду на обов`язок власника щойно виявленого об`єкту культурної спадщини із укладення охоронного договору, саме від власника повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору та надаватись до органу охорони культурної спадщини необхідний пакет документів для його укладення.

Серед іншого, зазначено, що чинним законодавством України не передбачено переліку виключень чи умов, які б надавали право власникам чи уповноваженим ним органам (особам) не укладати охоронні договори на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини.

У подальшому, 15.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до директора Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради із заявою про укладення охоронного договору, у якій, керуючись статтями 6, 23 Закону № 1805-III виявив ініціативу укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Полтавського району Полтавської області, вид об`єкт архітектури, історії, за адресою : м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. 3, на умовах і в порядку, що визначені Постановою № 1768.

У відповідь на вказану заяву, листом Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 03.04.2024 № 01-11-01.2-18/692 надано відповідь, в якій, серед іншого, зазначено, що для укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Будинок Дитячого фотоательє», що знаходиться за адресою : м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 3, необхідно надати всі передбачені законодавством додатки до охоронного договору, розроблені у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів у сфері охорони культурної спадщини, а також надати копії правовстановлюючих документів та технічного паспорту на нерухоме майно.

З приведеного вбачається, що ОСОБА_1 вживались активні дії, спрямовані на укладення охоронного договору на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини «Будинок Дитячого фотоательє», що знаходиться за адресою : м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 3, шляхом звернення до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради із відповідними заявами.

Разом з цим, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що уповноваженим органом виконано свій обов`язок із оформлення відповідних документів на пам`ятку, зокрема, облікової документації, матеріали справи не містять.

На переконання колегії суддів, невиконання уповноваженим органом охорони культурної спадщини свого обов`язку щодо розроблення облікової документації щойно виявленої пам`ятки архітектури, є об`єктивною перешкодою для укладення охоронного договору і не може розцінюватися як порушення законодавства про охорону культурної спадщини з боку власника, який вживав активні дії з метою недопущення порушень вимог Закону № 1805-III.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 09.09.2025 у справі № 440/10514/23, яка в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування.

У свою чергу, покладення такого обов`язку на власника об`єкта культурної спадщини, становитиме надмірний тягар для відповідача та фактично є непропорційним втручанням у право на мирне володіння своїм майном, яке гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеному, оскільки прокурором не доведено наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушень вимог Закону № 1805-III та Порядку № 1768, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про зобов`язання ОСОБА_1 укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір, що має наслідком скасування такого рішення та, відповідно, задоволення вимог апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 23 Закону № 1805-III власники пам`яток архітектури зобов`язані виконувати встановлені законом вимоги щодо збереження, утримання та використання таких об`єктів, у тому числі підтримувати їх у належному стані. Отже, навіть у разі відсутності укладеного охоронного договору власники не звільняються від обов`язку належно дбати про збереження пам`ятки та утримувати її у стані, що виключає погіршення або руйнування об`єкта культурної спадщини.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції не встановив належним чином всі фактичні обставини у даній справі, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 по справі № 440/8711/24 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

З огляду на звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2025 по справі № 440/8711/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій