Справа № 394/838/25
Суддя: Краснопольська Л. П.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді Краснопольської Л.П

за участю секретаря судового засідання Довгої С.В.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 56 від 21.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 56 від 21.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі.

На обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач не погоджується із постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито порушення законодавства про військовий облік (ст. 210-1 КУпАП), та накладено штраф у розмірі 17000 гривень, оскільки ОСОБА_1 не отримував повітску належним чином. Повістка на його ім`я надходила на відділення Укрпошти ще у жовтні 2024 року, однак жодного повідомлення про її прибуття ОСОБА_1 не отримував. На Укрпошті йому нічого не передавали, про цю повістку він нічого не знав. ОСОБА_1 без його відома подали у розшук, дільничий повідомив, що позивача подано у розшук з м. Кропивницький. Після цього він разом з дільничим прибули до ТЦК, де ОСОБА_1 надав документи на відстрочку, як багатодітний батько. ТЦК не повідомляв позивача про повістку навіть тоді, коли він особисто з`явився. Після його візиту з дільничим до ТЦК жодної інформації про наявність повістки ОСОБА_1 не надали, не пояснювали чому його подали у розшук та не вжили жодних заходів щодо нібито «ухилення». У липні 2025 року вже після всіх дій ОСОБА_1 повідомили, що була повістка і складено постанову про штраф. Позивач вважає, що така поведінка ТЦК є порушенням його прав, не відповідає принципам відкритості, належного повідомлення та дотримання процедури. У зв`язку з цим просить скасувати постанову № 56 від 21.07.2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 17000 гривень та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що в провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та полковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

ІНФОРМАЦІЯ_4 категорично не погоджується із заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог може заперечити наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до п. 2 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міноборони, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, іншими правовими актами, а також Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно пункту 7 Положення Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Слід зазначити, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не має фінансової частини та не є розпорядником бюджетних асигнувань (на рахунок можливого стягнення судових витрат).

Розпорядником бюджетних коштів є ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно п. 9 Положення 154, Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням КУпАП.

Виходячи з того, що керівник ТЦК та СП діє від імені цієї установи, тому належним відповідачем у справі може бути лише ІНФОРМАЦІЯ_5 , а його начальник, як окрема особа, не може визнаватись відповідачем.

У статті 51 ЦПК України зазначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 21.07.2025 року № 56 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000 гривень.

У постанові від 21.07.2025 року зазначено, що 14.07.2025 року близько 11.00 години військовозобов`язаного ОСОБА_1 доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв`язку з виявленням порушення законодавства у сфері військового обліку.

Під час перевірки було встановлено, що 17.10.2024 року ОСОБА_1 через систему АІТС «Оберіг» було сформовано та направлено через Укрпошту за адресою місця його реєстрації: АДРЕСА_1 повістку № 707183 про виклик об 11.00 годині 27.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи завчасно належним чином оповіщеним, у вказаний час та дату не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 , у встановлений триденний термін не повідомив про наявність поважних причин своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, та в подальшому також не прибув на виклик у строк, що не перевищує 7 календарних днів, чим порушив вимоги п. 24, 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ч. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», під час дії особливого періоду.

Стосовно обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності представник відповідача зазначає наступне. Протокол про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутній, однак це не є порушенням. Згідно ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. А тому ОСОБА_1 було оформлено та вручено під підпис повідомлення про те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відбудеться об 11.00 годині 21.07.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою АДРЕСА_2 . При цьому попереджено, що в разі неявки справа буде розглянута за його відсутності. В адміністративному провадженні міститься повістка № 707183, сформована автоматично за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що свідчить наявність QR-коду, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення, довідка про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», якими підтверджується факт виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Будучи обізнаним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 не прибув для участі у розгляді адміністративної справи, а тому її було розглянуто за його відсутності, копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 17 тис. гривень вручено під підпис ОСОБА_1 .

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 просив замінити первісного відповідача, а саме начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 належним відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_5 , у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі (а.с. 25-33).

Відповідач ОСОБА_2 також суду надіслав відзив на позовну заяву та просив замінити первісного відповідача, а саме начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 належним відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_5 , у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з тих самих підстав (а.с. 34-38).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно ч. 3, ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку; громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З приводу наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, судом встановлено наступне.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Таким чином, диспозиція ч. 1 цієї статті є бланкетною і потребує застосування норм чинного законодавства, яке регулює порядок мобілізації.

Зокрема, згідно вимог ст. 1,3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до абз. 2 ст. 17 ЗУ «Про оборону України», громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно ч. 3, ч. 10 ст. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ, військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку; громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово- зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» встановлено перелік поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Інші питання вирішені судом.

Як зазначено вище, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_3 , який відповідно до вимог ст. 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. п. 1, 2 Положення про про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 «Про затвердження Положення про про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Приписами п. 9 вищевказаного положення визначено, що про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналіз вищевказаної норми ст. 235 КУпАП та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», дає можливість дійти висновку, що керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені конкретного очолюваного ними територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Із наведеного випливає, що відповідач - начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_4 не є тією особою, яка має відповідати за цим адміністративним позовом.

У постанові Верховного Суду від 13.02.2018 по справі № 826/1460/16 зазначено, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про зміну неналежного відповідача належним.

Нормою ч. 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень ст. ст. 25, 26, 42 КАС України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Водночас, чинним законодавством, зокрема ст. 48 КАС України, передбачено можливість здійснення судом за згодою позивача, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи, заміни первісного відповідача належним відповідачем у разі якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

Із наведеної вимоги закону слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно за клопотанням позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 162/445/16-а.

Поряд з цим, правом на звернення до суду з відповідним клопотанням, позивач не скористався.Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача.

Належним відповідачем за заявленими позовними вимогами є лише ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого начальником винесена спірна постанова про накладення адміністративного стягнення.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Таким чином, оскільки судом з`ясовано, що позовні вимоги заявлено і до особи яка не є належним відповідачем, а саме до начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , при цьому суд зазначає, що інші доводи позивача в обгрунтування протиправності спірної постанови, з урахуванням встановленого судом факту пред`явлення вимог до неналежного відповідача, не підлягають оцінці судом. А тому суд визначає належним відповідачем по цій справі лише ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Мотиви суду

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Позивачу ОСОБА_1 відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_7 засобами поштового зв`язку направлено повістку № 707183, якою останній викликався на 11:00 годину 27.10.2024 року для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 ), однак, як встановлено судом, 27.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 (Новоархангельськ) за викликом не прибув, про причини своєї неявки не повідомив.

Відповідно до рекомендованого повідомлення 209 повістка була повернута Укрпоштою з вказаною причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Основним твердженням позивача є посилання на те, що повістку він не отримував належним чином. Однак, такі твердження позивача не відповідають дійсності, адже факт вчинення ним правопорушення підтверджується копією повістки та поштового конверту, на якому представником оператора поштового зв`язку було проставлено відмітку про відсутність особи за вказаною адресою.

У той же час, відповідно до положень п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи.

14.07.2025 року було оформлено і вручено під підпис повідомлення про те, що розгляд справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відбудеться об 11.00 годині 21.07.2025 року, що підтверджується доданим до матеріалів справи повідомленням з підписом позивача (а.с. 38).

Отже, позивач мав змогу подати відповідні заперечення чи пояснення, отримати правову допомогу, міг прийняти участь в розгляді справи, однак не скористався цією можливістю.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, позивач ОСОБА_1 мав прибути у строки вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_7 , про поважність причин не прибуття за повісткою.

Відповідно справу про адміністративне правопорушення було розглянуто 21 липня 2025 року начальником ОСОБА_2 , у відсутності ОСОБА_1 , на підставі наявних у справі доказів та винесено постанову № 56, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Такі дії відповідача не суперечать вимогам чинного законодавства, і зокрема, ст. 268 КУпАП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення може бути проведений і у відсутності належно повідомленої особи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що посадовими особами відповідача дотримано порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, своєчасно та належним чином здійснено виклик особи для розгляду справи, що спростовує докази позивача.

Аналіз вказаних норм законодавства, на думку суду, свідчить, що позивач, зобов`язаний був з`явитись за викликом в визначений час, або ж повідомити поважні причини неприбуття.

В той же час, таких дій позивач не вчинив, про будь-які поважні причини неявки не повідомив.

Таким чином, на думку суду, ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства про оборону, мобілізацію та мобілізаційну підготовку, і в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суду зазначає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а підстав для її скасування не вбачається. В свою чергу, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи. Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Разом з тим, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, оскільки вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході дослідження наявних у справі письмових доказів, при цьому, вони повністю спростовані наданими відповідачем та дослідженими у судовому засіданні доказами, з огляду на викладене, в контексті наведених правових норм, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 56 від 21.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі, слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат здійснити у порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 245-246, 251, 268, 283 КУпАП, ст.ст. 77, 205, 211, 217, 241, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковника ОСОБА_2 про скасування постанови № 56 від 21.07.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження у справі відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти) днів з дня його прийняття чи проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.ст. 393-396 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області, паспорт НОМЕР_1 , виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 01.09.2010 року, проживає: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя