Справа № 460/13177/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2025 року м. Рівне №460/13177/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рубіна Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ ЕТИЛ"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ ЕТИЛ" (далі позивач, ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Рівненській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.06.2025 № 10157/17000702 на загальну суму 1459203,00грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "РІВНЕ ЕТИЛ" з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» за вересень-листопад 2021 року, ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» (ТОВ «РАЙ-ЛОГІСТИК») за вересень 2022, ТОВ «УСТЯ АГРО» за грудень 2021 року, за результатами якої було складено акт перевірки № 8184/Ж5/17-00-07-02-17/40181768 від 19.05.2025. Актом перевірки було встановлено порушення п. 185.1. ст. 185, пп. «а» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту в сумі 1167362грн (в т. ч. вересень 2021 року 116384грн, жовтень 2021 року 388003грн, листопад 2021 року 217103грн, грудень 2021 року 160390грн, січень 2022 року 97982грн, вересень 2022 року 187500грн), що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1167362грн. На вказаний акт перевірки позивачем було подано заперечення, яке залишено без задоволення. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.06.2025 № 10157/17000702, яке позивач вважає протиправним, а висновки акта перевірки необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим позов просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву в якому останній заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема вказано, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки позивачем не спростовано висновків акта перевірки та встановлених в ході перевірки порушень податкового законодавства, не надано в повному обсязі первинних документів, то податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте з дотриманням вимог закону. З наведених підстав, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Позовна заява надійшла до суду 31.07.2025.

Ухвалою суду від 05.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.08.2025, постановленою без оформлення окремого документа, підготовче засідання відкладено до 03.09.2025, 09:00 год.

Ухвалою суду від 03.09.2025, постановленою без оформлення окремого документа, закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 03.11.2025 о 09:00год.

Ухвалою суду від 03.11.2025, постановленою без оформлення окремого документа, розгляд справи по суті відкладено до 17.11.2025 року 09:30год.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неприбуття суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання.

Ухвалою суду від 17.11.2025, постановленою в судовому засіданні без оформлення окремого документа, в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, зважаючи на приписи ч. 3, ч. 5 ст. 205 КАС України, позаяк неявка представника позивача не перешкоджає розгляду даної адміністративної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника відповідача, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

На підставі абз.3 п. 73.3 ст. 73 ПК України у зв`язку із виявленням фактів, що свідчать про ймовірну недостовірність визначення ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ» даних податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ВІННЕР ЗАХІД» () за вересень-листопад 2021 року, ТОВ «УСТЯ АГРО» () за грудень 2021 року, ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» () за вересень 2022 року, відповідно до пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, абз.3. п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у Рівненській області в адресу ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ» надіслано письмовий запит № 1219/Ж12/17-00-07-02-24 від 12.02.2025 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) по взаємовідносинах і зазначеними контрагентами.

Згідно листа № 01/01 від 19.03.2025 (вх. № 13080/6/17-00 від 20.03.2025) ТОВ «РІВНЕ ЕТИЛ» на запит контролюючого органу № 1219/Ж12/17-00-07-02 24 від 12.02.2025 не надано в повному обсязі документальне підтвердження по взаємовідносинах із контрагентами на предмет реальності господарської операції.

На підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області від 01.05.2025 № 1293-п та направлень від 05.05.2025 № 2159/Ж3/17-00-07-02-15, № 2160/Ж3/17-00-07-02-15, відповідно до пп. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, у зв`язку з наявністю податкової інформації, що свідчить про порушення ТОВ «РІВНЕЕТИЛ» () податкового законодавства і наданням у неповному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу № 1219/Ж12/17-00-07-02-24 від 12.02.2025, в якому зазначено виявлену недостовірність даних, ГУ ДПС у Рівненській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "РІВНЕ ЕТИЛ" () з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () за вересень-листопад 2021 року, ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» (ТОВ «РАЙ-ЛОГІСТИК», ) за вересень 2022, ТОВ «УСТЯ АГРО» () за грудень 2021 року.

За результатами проведення перевірки складено акт № 8184/Ж5/17-00-07-02-17/40181768 від 19.05.2025.

Висновками акта перевірки встановлено порушення: п. 185.1. ст. 185, пп. «а» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту в сумі 1167362грн (в т. ч. вересень 2021 року 116384грн, жовтень 2021 року 388003грн, листопад 2021 року 217103грн, грудень 2021 року 160390грн, січень 2022 року 97982грн, вересень 2022 року 187500грн), що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 1 167 362 грн. (Т-2, а.с.111-151).

30.05.2025 року позивачем подано заперечення на акт перевірки до ГУ ДПС у Рівненській області (Т-1, а.с.36-38).

Листом від 09.06.2025 року № 6022/Ж12/17-00-07-02-24 вирішено висновки акта перевірки залишити без змін (Т-1, а.с.26-32).

На підставі акта перевірки, 12.06.2025 року ГУ ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № 10157/17000702 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: Податок на додану вартість в розмірі 1 459 203,00грн, у тому числі 1 167 362,00грн основного платежу та 291 841,00грн за штрафними (фінансовими) санкціями (Т-1, а. с. 33-35).

Підставою для збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість слугували висновки податкового органу про нереальність та безтоварність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» (), ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» (ТОВ «РАЙ-ЛОГІСТИК», ) та ТОВ «УСТЯ АГРО» ().

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Матеріалами справи стверджується, що 15.09.2021 року між позивачем та ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» укладено договір постачання зерна № 15/09-2021 (Т-1, а.с.39-43).

Згідно п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язуються поставити в обумовлені цим договором строки зерно кукурудзи (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до умов Договору, якість Товару повинна бути не нижча за такі показники: вологість не більше 15%, вміст сорних домішок не більше 5,0 %, вміст зернових домішок не більше 10%.

Разом з Товаром, Постачальник надає Покупцеві такі документи: видаткову накладну та товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру та додаткову угоду (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору, приймання Товару по кількості здійснюється згідно видаткової накладної на Товар, наданої Постачальником.

Постачання Товару по якості здійснюється згідно посвідчення про якість Товару, виданого Лабораторією Покупця (п.6.3 Договору).

15.09.2021 між позивачем та ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» підписано додаткову угоду № 1, згідно якої сторони домовилися про постачання 145,8тонн кукурудзи, загальною вартістю 947 699,29 грн., в т. ч. ПДВ 116 384,12 грн., строк оплати до 10.10.2021 (а.с.43 том 1).

На підтвердження виконання умов договору позивач надав до перевірки та матеріалів справи видаткові накладні: №15 від 16.09.2021, №16 від 17.09.2021, №17 від 18.09.2021, №18 від 20.09.2021, №23 від 15.10.2021, №24 від 18.10.2021, №25 від 19.10.2021, №26 від 20.10.2021, №27 від 21.10.2021, №28 від 22.10.2021, №30 від 25.10.2021, №31 від 26.10.2021, №32 від 28.10.2021, №35 від 08.11.2021, №36 від 09.11.2021, №37 від 10.11.2021, №38 від 11.11.2021, №39 від 12.11.2021, №40 від 15.11.2021, №41 від 16.11.2021, №42 від 17.11.2021, товарно-транспортні накладні №1609-21 від 16.09.2021, №1709-21 від 17.09.2021, №1809-21 від 18.09.2021, №2009-21 від 20.09.2021, №1510/1 від 15.10.2021, №1810/1 від 18.10.2021, №1910/1 від 19.10.2021, №2010/1 від 20.10.2021, №2010/2 від 20.10.2021, №2110/1 від 21.10.2021, №2210/1 від 22.10.2021, №2110/2 від 21.10.2021, №2210/2 від 22.10.2021, №2510/1 від 25.10.2021, №2610/1 від 26.10.2021, №2810/1 від 28.10.2021, №2810/2 від 28.10.2021, №2510/2 від 25.10.2021, №5533 від 08.11.2021, №09 від 09.11.2021, №09/11 від 09.11.2021, №10 від 10.11.2021, №10/11 від 10.11.2021, №11 від 11.11.2021, №5533/12 від 12.11.2021, №86-23 від 12.11.2021, №86-23/15 від 15.11.2021, №15 від 15.11.2021, №16 від 16.11.2021, №5533 від 17.11.2021 (Т-1, а.с.44-94).

Згідно банківських виписок Приватбанку, ТОВ «РІВНЕ ЕТИЛ» сплачено контрагенту ТОВ «ВІННЕР ЗАХІД» кошти в сумі 5 874 992,44грн (Т-1, а.с.135-148).

До перевірки надано оборотно-сальдові відомості по рахунках № 201 (за вересень листопад 2021р), № 231 (за вересень-листопад 2021р), № 26 (за вересень листопад 2021р), накладні на № 701 (за вересень-листопад внутрішнє переміщення 2021р), матеріалів, витяги книги складського обліку, накладні на внутрішнє переміщення товару, згідно яких відображена інформація щодо оприбуткування кукурудзи ТОВ «ВІННЕР ЗАХІД» (Т-1, а.с.95-134).

На підтвердження якості отриманої кукурудзи позивачем надано аналіз якості сировини за типовою формою №П-3 №№ 73 від 16.09.2021, 74 від 17.09.2021, 75 від 18.09.2021, 76 від 20.09.2021, 78 від 15.10.2021, 79 від 18.10.2021, 80 від 19.10.2021, 81 від 20.10.2021, 82 від 21.10.2021, 83 від 22.10.2021, 84 від 25.10.2021, 85 від 26.10.2021, 86 від 28.10.2021, 94 від 17.11.2021, 93 від 16.11.2021, 92 від 15.11.2021, 91 від 12.11.2021, 90 від 11.11.2021, 89 від 10.11.2021, 88 від 09.11.2021, 87 від 08.11.2021 (Т-1, а.с.95-115, зворот); сертифікати № РТ-013/18 про відповідність лабораторії ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ», що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с. Шпанів, вул. Заводська, 1д критеріям оцінювання вимірювальних можливостей згідно ДСТУ ISO 10012:2005 та СОУ 74.9-1:2016 терміном дії до 26.04.2021 та №РТ-001/2021 терміном дії до 03.01.2024 (Т-1, а.с.185-191).

01.12.2021 між позивачем та ТОВ «УСТЯ АГРО» укладено договір постачання зерна № 01/12/2021 (Т-1, а.с.149-151).

Згідно п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язуються поставити в обумовлені цим договором строки зерно кукурудзи (надалі Товар), а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Відповідно до умов Договору, якість Товару повинна бути не нижча за такі показники: вологість не більше 15%, вміст сорних домішок не більше 5,0 %, вміст зернових домішок не більше 10%.

Разом з Товаром, Постачальник надає Покупцеві такі документи: видаткову накладну та товарно-транспортну накладну, рахунок-фактуру та додаткову угоду (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору, приймання Товару по кількості здійснюється згідно видаткової накладної на Товар, наданої Постачальником.

Постачання Товару по якості здійснюється згідно посвідчення про якість Товару, виданого Лабораторією Покупця (п.6.3 Договору).

На підтвердження виконання умов договору позивач надав до перевірки та матеріалів справи видаткові накладні: №1 від 01.12.2021, №2 від 02.12.2021, №3 від 03.12.2021, №4 від 04.12.2021, №5 від 06.12.2021, №6 від 07.12.2021, №7 від 08.12.2021, №8 від 09.12.2021, №9 від 10.12.2021, товарно-транспортні накладні №1/12-1 від 01.12.2021, №1/12-2 від 01.12.2021, №2/12 від 02.12.2021, №3/12-1 від 03.12.2021, №3/12-2 від 03.12.2021, №4/12-1 від 04.12.2021, №6/12-1 від 06.12.2021, №6/12-2 від 06.12.2021, №7/12 від 07.12.2021, №8/12 від 08.12.2021, №8/12-2 від 08.12.2021, №9/12 від 09.12.2021, №10/12 від 10.12.2021 (Т-1, а.с.151-172).

Згідно банківських виписок Приватбанку, ТОВ «РІВНЕ ЕТИЛ» сплачено контрагенту ТОВ «УСТЯ-АГРО» кошти в сумі 2 103 885,41грн (Т-1, а.с.183-184).

До перевірки надано: оборотно-сальдові відомості по рахунках № 201 (за грудень 2021 року), № 231 (за грудень 2021 року), № 26 (за грудень 2021 року), № 701 (за грудень 2021 року), накладні на внутрішнє переміщення матеріалів, витяги книги складського обліку, згідно якої відображена інформація щодо оприбуткування кукурудзи від ТОВ «УСТЯ АГРО». (Т-1, а.с.173-182).

На підтвердження якості отриманої кукурудзи позивачем надано аналіз якості сировини за типовою формою №П-3 №№ 95 від 01.12.2021, 96 від 02.12.2021, 97 від 03.12.2021, 98 від 04.12.2021, 99 від 06.12.2021, 100 від 07.12.2021, 101 від 08.12.2021, 102 від 09.12.2021, 103 від 10.12.2021 (Т-1, а.с.173-182, зворот); сертифікати №РТ-013/18 про відповідність лабораторії ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ», що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с. Шпанів, вул. Заводська, 1д критеріям оцінювання вимірювальних можливостей згідно ДСТУ ISO 10012:2005 та СОУ 74.9-1:2016 терміном дії до 26.04.2021 та №РТ-001/2021 терміном дії до 03.01.2024 (Т-1, а.с.185-191).

Роблячи висновок про неправомірне формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () контролюючий орган вказує, що згідно наявної у останнього податкової інформації, по ланцюгу постачання від ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () не підтверджуються господарські операції щодо постачання кукурудзи протягом вересня-грудня 2021 року. Окрім того, щодо ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () прийнято рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 14.12.2021 № 36522 та від 21.04.2021 № 1115 про: Відповідність платника податку критеріям ризиковості по пункту 8 критеріїв ризиковості платника податку. Причина: «Підприємство та/або контрагент задіяні у проведенні ризикових операцій». Згідно відомостей з державного реєстру речових прав, договори оренди земельних ділянок орендарем ТОВ «УСТЯ АГРО» з фізичними особами у 2021 році не укладались. Згідно даних звітів 4-ДФ, у 2021 році доходи за ознакою 126, 127 не декларувались. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних, у ТОВ «УСТЯ АГРО» відсутня оренда земельних ділянок.

Оскільки відносини ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ» з контрагентами ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» (), які мали місце в періоді, охопленому перевіркою, мають характер нереальних, податковий орган вважав, що вказані суб`єкти господарювання в силу відсутності для цього матеріальних та інших ресурсів та не придбавало та/або не вирощувало зазначений товар. А те, що в бухгалтерському та податковому обліках позивача відображаються фінансові показники господарської операції між певними учасниками, не може бути визнано достатньою підставою для встановлення зазначеного факту. Податковий орган також зазначив, що позивач на підтвердження своїх доводів посилається на докази, які або об`єктивно ставлять під сумнів достовірність документів, виписаних на операції з постачання ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () зерна кукурудзи для позивача, або вочевидь свідчать про їх недостовірність.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до абз.1 п.44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз.2 п.44.1 ст. 44 ПК України).

За визначенням, наведеним у пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (підпункт а).

Пункт 198.3 ст.198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Згідно з п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом №996-ХIV.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

В розумінні статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2, 3 ст.9 вказаного Закону бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні містити встановлені обов`язкові реквізити.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88).

В розумінні п.2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

З огляду на викладене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV, яка кореспондує п. 2.4 Положення №88, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які містять дві обов`язкові ознаки: вони мають містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

З урахуванням доводів та аргументів сторін, при вирішенні даного спору підлягають до перевірки фактичні обставини щодо здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» ().

Судом встановлено, що постачальник товарів та послуг ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» (), щодо яких відповідачем оспорюється право позивача на податковий кредит з ПДВ, на момент здійснення господарських операцій (вересень-грудень 2021 року) були зареєстровані в установленому законом порядку, знаходились на обліку в податковому органі, мали статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульовано на момент укладання та виконання відповідних договорів, докази що спростовують ці обставини відповідачем до суду не надано.

Також судом встановлено, що ТОВ «ВІННЕРЗАХІД» () зареєстроване 21.07.2020 за № 0050824. Орган державної реєстрації: 26526811. Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. Юридична адреса: 79066 Львівська обл., Сихівський вул. Соняшникова, буд. 20 А. Основний вид діяльності ТОВ «ВІННЕРЗАХІД»: _01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур i насіння олійних культур. Дата реєстрації платником ПДВ 01.08.2020. Свідоцтво платника ПДВ анульоване: № 200522185 - дата початку 01.08.2020, дата анулювання 04.07.2023 (22) ненадання декларацій протягом року. Відомості про об`єкти оподаткування, згідно звіту форми № 20-ОПП: фермерське господарство (ангари, гаражі, автомобілі, сівалки, комбайни, трактор, каток, культиватор, офіс, зерносховище, зерносушильний комплекс, сільгоспугіддя (біоактиви).

Таким чином, актом перевірки підтверджується, що станом на дату проведення господарський операцій платник податку ТОВ «ВІННЕРЗАХІД» мав задекларовані основні засоби через які здійснював господарську діяльність, свідоцтво платника ПДВ анульоване у 2023 році, тобто через 2 роки після проведення господарський операцій з позивачем.

ТОВ «УСТЯ АГРО» () зареєстроване 08.08.2019 за № 0000610. Орган державної реєстрації: 22563979. Корецька районна державна адміністрація. Юридична адреса: 34710 Рівненська обл., Корецький район с. Устя вул. Замлинок, буд. 91. Основний вид діяльності ТОВ «УСТЯ АГРО»: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур i насіння олійних культур. Дата реєстрації платником ПДВ 01.11.2019. Свідоцтва платника ПДВ : - № 200486248 - дата початку 01.11.2019, дата анулювання 23.12.2021, -№ 200693629 - дата початку 23.12.2021, дата анулювання 27.06.2024 (39) відсутність поставок та ненадання декларацій. Відомості про об`єкти оподаткування, згідно звіту форми № 20-ОПП: склад, бочка, гусенична техніка, колісна техніка, автотранспорт, земельні ділянки, фермерське господарство, цех, офіс.

Таким чином, актом перевірки підтверджується, що станом на дату проведення господарський операцій платник податку ТОВ «УСТЯ АГРО» мав задекларовані основні засоби через які здійснював господарську діяльність, свідоцтво платника ПДВ анульоване у 2024 році, тобто через 3 роки після проведення господарський операцій з позивачем.

Зі змісту акта перевірки слідує, що контролюючий орган вказує на відсутність технічних та технологічних можливостей у ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () щодо здійснення задекларованих операцій (не підтверджується факт наявності орендованих земельних ділянок, складських приміщень), відсутнє по ланцюгу постачання придбання сільськогосподарської продукції, а також незначна кількість трудових ресурсів, що свідчить про неможливість постачання сільськогосподарських культур та зберігання таких культур та їх подальшої реалізації.

Однак слід зазначити, що доводи відповідача щодо відсутності чи недостатньої кількості у ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» () та ТОВ «УСТЯ АГРО» () трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливість виконання господарської операції, не спростовують обставин поставки товару, адже така діяльність може здійснюватися не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок ресурсів, що належать іншим особам (найманих ресурсів).

Тобто відсутність у контрагента в достатній кількості трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником, при цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Разом з цим, відповідач не обґрунтував який обсяг трудових та матеріальних ресурсів необхідно мати підприємству для здійснення такої господарської діяльності та чим це підтверджується.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права наведені у постановах Верховного Суду у справах № 640/11220/20 від 03.02.2022, № 826/7704/16 від 19.06.2018, № 2а/1770/3360/12 від 30.01.2018.

З акта перевірки судом встановлено, що згідно даних ЄРПН встановлено, що ТОВ «ВІННЕРЗАХІД» () протягом вересня-листопада 2021 року придбавало кукурудзу у ТОВ «АГРОКОМ ГРАНТ» (), ТОВ «ГРОГС ПРОДУКТ» (нинішня назва ТОВ «КЛАРІКС КВАРК»), ), яка в подальшому була реалізована ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ».

Таким чином, відомостями акта перевірки підтверджується по ланцюгу постачання, постачання кукурудзи від ТОВ «АГРОКОМ ГРАНТ» (), ТОВ «ГРОГС ПРОДУКТ» (нинішня назва ТОВ «КЛАРІКС КВАРК»), ) до ТОВ «ВІННЕРЗАХІД» () та в подальшому до позивача ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ» протягом вересня-грудня 2021 року.

В акті перевірки контролюючий орган вказує на відсутність технічних та технологічних можливостей у ТОВ «УСТЯ АГРО» щодо здійснення задекларованих операцій (не підтверджується факт наявності власних/орендованих земельних ділянок,), відсутнє придбання сільськогосподарської продукції, а також відсутня достатня кількість трудових ресурсів 2 особи, що свідчить про неможливість вирощування сільськогосподарських культур та зберігання таких культур та їх подальшої реалізації для ТОВ «РІВНЕ-ЕТИЛ».

Разом з тим, як вже вище зазначив суд, відсутність у контрагента в достатній кількості трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником, при цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Разом з цим, відповідач не обґрунтував який обсяг трудових та матеріальних ресурсів необхідно мати підприємству для здійснення такої господарської діяльності та чим це підтверджується.

Також, контролюючий орган вказує про те, що при з`ясуванні відомостей щодо реальності господарських операцій з контрагентами, використано податкову інформацію, яка наявна в базах даних податкового органу. Однак, суд звертає увагу на те, що податковим органом не було проведено ні зустрічних звірок, ні планових або позапланових перевірок ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» та ТОВ «УСТЯ АГРО» за відповідні звітні періоди, а висновки перевірки позивача ґрунтуються виключно на податковій інформації, яка не була перевірена в ході проведених в установленому порядку перевірок або звірок його контрагента, під час яких було б реально досліджено первинну документацію контрагента та відповідність інформації, вказаної таким платником податків у його податковій звітності.

Суд наголошує, що наявна в податкового органу інформація щодо інших суб`єктів господарювання не створює будь-яких правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав чи обов`язків в даному випадку позивача, оскільки обставини зазначені у такій інформації про контрагента мають бути встановлені за результатами перевірки саме позивача, та в акті мають бути викладені всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності позивача, як платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Інформація, яка міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів носить інформативний характер, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не може бути самостійним та належним доказом в розумінні процесуального закону щодо наявності порушень податкового законодавства. При цьому Верховним Судом постійно наголошується про необхідність дослідження сукупності обставин справи та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій у конкретному спірному випадку. Такі обставини, зокрема як відсутність у контрагентів технічних, технологічних, трудових та інших ресурсів можуть свідчити на користь висновку про нереальність господарських операцій виключно за наявності підтвердження таких обставин належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та в сукупності з іншими встановленими обставинами, які також мають свідчити про безпідставність (неправомірність) формування даних податкового обліку. Такий правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 05.12.2023 у справі № 520/10927/22).

Щодо покликань відповідача на те, що відносно ТОВ «УСТЯ АГРО» здійснюється кримінальне провадження № 0000134, зареєстрованого 06.10.2023 (справа № 563/1648/23), то суд зазначає, що відсутності на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів доказів щодо постановляння вироків, доводи податкового органу про наявність кримінального провадження не можуть спростовувати достовірність укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Окрім того, вказане кримінальне провадження стосується того, що представники ТОВ «Устя Агро» на підставі договорів про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення передали майнові права ТОВ "Устя Агро Груп" на земельні ділянки загальною площею 246,5309га, що знаходяться на території Устянської сільської ради Корецької ОТГ, не повідомивши про це Корецьку міську раду, що заподіяло значну шкоду інтересам органу місцевого самоврядування, оскільки в результаті вказаних ТОВ «Устя Агро» дій на користь міської ради не сплачується відповідний податок на землю. Таким чином, вказане кримінальне провадження не стосується обставин щодо ухилення від сплати податків або визнанню недійсними угод контрагента.

До винесення вироку в рамках кримінального провадження, інформація, наявна у межах досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права наведені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 20.03.2019 у справі № 813/1979/15, від 22.07.2020 у справі №620/3925/18, від 08.02.2022 у справі №808/4100/16, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо посилань податкового органу на те, що платник податків повинен довести обставини обрання саме конкретного контрагента та проявляти належну обачність при виборі контрагента, надавати оцінку ймовірним ризикам контрагента, таких як платоспроможність, ризики невиконання зобов`язань, надання гарантій їх виконання, наявність необхідних ресурсів (наявність виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу), суд зазначає наступне.

Верховний Суд в постановах від 11.11.2020 № 320/1147/19, від 24.11.2020 № 813/3034/15 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутності ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, які не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

Так, висновком Верховного Суду, викладеному у постановах по справам №826/7704/16 від 19.06.2018, №2а/1770/3360/12 від 30.01.2018, критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Статтею 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено податковий обов`язок платника податку, який полягає в обчисленні, декларуванні та/або сплаті суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Згідно з пунктом 36.5 цієї статті відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Таким чином, позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, зокрема і щодо подання звітності та декларування податкових зобов`язань, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Також неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 по справі № 140/3364/19 вказала, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст. 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

З метою підтвердження чи спростування права платника на податковий кредит, слід дослідити чи відбувались господарські операції в дійсності, чи лише їх сутність була відображена платником у податковій звітності з метою отримання права на податковий кредит (на податкову вигоду).

Суд вважає, що всі згадані документи були пред`явлені позивачем під час документальної перевірки та описані в Акті перевірки, а належним чином засвідчені копії таких документів позивачем долучено до матеріалів справи разом із позовною заявою.

Вказані документи мають достатній інформативний характер, підтверджують реальність здійснення операцій з отримання товарів та їх використання в господарській діяльності позивача, містять повну інформацію стосовно змісту та обсягу господарських операцій, та крім того мають всі необхідні реквізити первинного документа, що передбачені п. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Натомість відповідачем не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться у первинних документах, наданих позивачем до перевірки, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Таким чином у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд вважає, що оскільки представлені позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій із контрагентами ТОВ «ВІННЕР-ЗАХІД» та ТОВ «УСТЯ-АГРО», а отримані товари використані позивачем у власній господарській діяльності, зазначені в акті перевірки висновки про порушення позивачем податкового законодавства є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 12.06.2025 № 10157/17000702 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 224 828,00грн, у тому числі 979 862,00грн основного платежу та 244 966,00грн штрафних (фінансових) санкцій.

Щодо взаєморозрахунків позивача з ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» (ТОВ «РАЙ-ЛОГІСТИК») то судом встановлено, що у вересні 2022 року ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» () складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в адресу ТОВ «РІВНЕ- ЕТИЛ» податкові накладні на суму ПДВ 187,5 тис. грн. (Транспортні послуги з перевезення вантажу (кукурудза), перелік яких наведено на стор.26-27 Акту перевірки.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за вересень 2022 року у податкових деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2022 року та відображено у додатку 1 до податкових декларацій з податку на додану вартість за вересень 2022 року.

До перевірки та матеріалів справи надано договір № 01/09/2022-1 від 01.09.2022 про надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС».

Згідно умов Договору, Виконавець зобов`язується за плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиційні послуги, що пов`язані з організацію та забезпеченням доставлянням вантажу автомобільним транспортом, а Замовник зобов`язуються прийняти та оплатити надані Виконавцем послуги відповідно до умов Договору (Т-1, а.с.192-195).

Відповідно до п.2.1 Договору № 01/09/2022 1 від 01.09.2022, ціна договору дорівнює сумарній вартості наданих Виконавцем та прийнятих Замовником послуг, пов`язаних із перевезенням протягом дії цього Договору, які відображаються в Актах приймання-передачі наданих послуг згідно ТТН та затверджуються сторонами.

Згідно п.2.3. Договору № 01/09/2022 1 від 01.09.2022р. передбачено: Плата за послуги здійснюється після фактичного виконання робіт, підписання актів виконаних робіт і отримання оригіналів документів.

До перевірки та матеріалів справи надано акти передачі-прийняття наданих послуг від 23.09.2022 на суму 150000,00грн, від 22.09.2022 на суму 150000,00грн, від 21.09.2022 на суму 150000,00грн, від 20.09.2022 на суму 150000,00грн, від 19.09.2022 на суму 225000,00грн, від 17.09.2022 на суму 150000,00грн, від 16.09.2022 на суму 150000,00грн, оборотно-сальдову відомість по 631 рахунку за вересень 2022, жовтень 2022 року та банківську виписку по АТ «КБ Приватбанк» за 25.10.2022 на підтвердження оплати отриманих транспортних послуг (Т-1, а.с.196-205).

Згідно з положеннями частин першої та третьої ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.04.2021 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344) товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом №2344 та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом та призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для:

списання товарно-матеріальних цінностей;

оприбуткування;

складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі Правила), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом №2344, форму якої наведено в додатку 7 до Правил (абзац перший п. 11.1 глави одинадцятої Правил).

Відповідно до глави першої Правил товарно-транспортна документація комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом №2344 та Правилами.

Відповідно до абзаців другого, восьмого десятого п. 11.1 глави одинадцятої Правил у разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема умов та/або виду вантажу.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку наявність ТТН є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах. У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - накладна не оформлюється.

Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Відсутність ТТН, тим не менш, не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом.

Більше того, правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25 лютого 2021 року (справа №803/1684/17, адміністративне провадження № К/9901/51649/18, ЄДРСРУ № 95176997), від 21 січня 2021 року (справа № 813/2204/17, адміністративне провадження № К/9901/35740/18, ЄДРСРУ № 94328053), від 24 травня 2019 року (справа № 826/7423/16), від 6 лютого 2018 року (справа № 816/166/15-а), від 11 вересня 2018 року (справа № 804/4787/16) передбачають, що транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.

Водночас, згідно з п. 44.1 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Товарно-транспортні накладні відносяться до первинних документів.

Частиною першою ст. 9 Закону № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним судом у постанові від 11 вересня 2018 року по справі № 804/4787/16 (провадження № К/9901/3335/17).

Втім, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Отже, для здійснення транспортно-експедиторської діяльності наявність товарно-транспортного документа (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо) є обов`язковою. В такому випадку товарно-транспортний документ є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а його відсутність, відповідно, свідчить про формальне документальне оформлення транспортно-експедиторської послуги (постанова Верховного суду від 12 лютого 2020 року по справі № 440/3783/18, постанова Верховного суду від 02.03.2023 по справі № 804/644/16).

Враховуючи зазначене, у разі відсутності товарно-транспортної документації, яка підтверджує отримання послуг з перевезення вантажу, у тому числі товарно-транспортної накладної, які відносяться до первинних документів та на підставі яких ведеться бухгалтерський облік, платник податків при визначенні фінансового результату до оподаткування та формуванні податкового кредиту відповідно до правил бухгалтерського обліку не має підстав для врахування вартості таких послуг при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та права відносити відповідну суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Так, позивачем ні до перевірки, ні до матеріалів справи не надано товарно-транспортних накладних, складених ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС», які б підтверджували факт надання транспортних послуг за маршрутами перевезення, вказаними у актах здачі-прийняття наданих послуг від 23.09.2022 на суму 150000,00грн, від 22.09.2022 на суму 150000,00грн, від 21.09.2022 на суму 150000,00грн, від 20.09.2022 на суму 150000,00грн, від 19.09.2022 на суму 225000,00грн, від 17.09.2022 на суму 150000,00грн, від 16.09.2022 на суму 150000,00грн.

Отже, в даному випадку позивачем не підтверджено належними первинними документами факту здійснення господарських операцій із ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» за вересень 2022 року на суму ПДВ 187,5 тис. грн. (Транспортні послуги з перевезення вантажу (кукурудза).

Окрім того, суд враховує, що згідно даних ЄРПН, встановлено нереальність факту одночасного (вересень 2022 року) надання послуг з перевезення вантажів та транспортних послуг (при незначній кількості 7 осіб) ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» наступним замовникам: ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ", ТОВ "ТАРКОМ ЕКОСЕРВІС", ТОВ "АГРОХОЛДИНГ ВОСТОК", ТОВ "САВ ЛОДЖИСТИК", ТОВ "ДІАНДОР", ТОВ "ПРОФІ-ІНСТРУМЕНТ", ТОВ "АГРОЛЕНД-ПЛЮС", ТОВ "САПТАН-ГРУП", ТОВ "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "УКРЕКОПРОМ", ТОВ "БПС АКТИВ", ТОВ "ФМ-АВТО", ТОВ "ГЛОБАЛ ЛОГИСТИК", ТОВ НВФ "ЕКОЦЕНТР", ТОВ "АЛІАСГРУП", ПАТ "УХЛ-МАШ".

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту реальності господарських операцій із ТОВ «ЕКСАВТОТРАНС» протягом вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю та не наданням до перевірки та матеріалів справи товарно-транспортних накладних на перевезення, які є обов`язковими у випадку здійснення перевезень на договірних умовах.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 12.06.2025 № 10157/17000702 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 234375,00грн, у тому числі 187500,00грн основного платежу та 46875,00грн штрафних (фінансових) санкцій, прийняте відповідачем правомірно.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.06.2025 № 10157/17000702 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1224 828,00грн, у тому числі 979862,00грносновного платежу та 244 966,00грн штрафних (фінансових) санкцій.

За правилами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 21888,04грн згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 28.07.2025, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в сумі 18372,42грн підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.06.2025 №10157/17000702 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: Податок на додану вартість на суму 1224828грн, у тому числі 979862грн основного платежу та 244966грн штрафних (фінансових) санкцій.

Позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 12.06.2025 № 10157/17000702 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: Податок на додану вартість на суму 234375грн, у тому числі 187500грн основного платежу та 46875грн штрафних (фінансових) санкцій, залишити без задоволення.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ ЕТИЛ" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір у розмірі 18372,42грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВНЕ ЕТИЛ" (вул. Заводська, 1Д, с. Шпанів, Рівненська обл., Рівненський р-н, 35301, ЄДРПОУ/РНОКПП 40181768)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 18 листопада 2025 року

Суддя Т.О. Комшелюк