Справа № 387/1576/25
Суддя: Солоненко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 387/1576/25
Номер провадження по справі 2-а/387/34/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Косюг І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа поліцейський відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовий поліції Приступа Дмитро Сергійович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки Ведющенко В.В. звернувся до Добровеличкіського районного суду Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_1 в якій вказує, що 22.09.2025 поліцейським відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовим поліції Приступою Д.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5781864 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначена постанова мотивована тим, що 22.09.2025 о 16:48 год в селищі Добровеличківка, вул. Європейська, 30, водій, керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п. 9.2 б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. За наслідками розгляду справи інспектором на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивачка вважає, що постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Так, відповідно до п. 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Позивачка зазначає, що 22.09.2025 близько 18:48 год. вона здійснювала рух по вул. Європейській в селищі Добровеличківка автомобілем MITSUBISHI LANCER, днз НОМЕР_1 . На ділянці дороги вул. Європейська, 30, дорога має вигин (заокруглення) ліворуч, при цьому будь-які знаки дорожнього руху на цій ділянці відсутні. Рухалася автомобілем головною дорогою по твердому покриттю, при цьому, на вказаному відрізку дороги не вчиняла будь-яких маневрів, що визначаються п. 9.2. б ПДР України, а саме зміни руху, перестроювання, повороту або розвороту не здійснювала, осьову або умовно-осьову дорожню розмітку не перетинала, на вказаному відрізку дороги не починала рух та не здійснювала зупинку, тому вимоги п. 9.2 б ПДР України не порушувала.

Враховуючи викладене позивачка вважає, що нею не було порушено вимоги п. 9.2 б ПДР України, а її дії інспектором не вірно кваліфіковано, як порушення правил ПДР.

Тому позивачка звернулася з даним позовом до суду, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5781864 від 22.09.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддямивід 07.10.2025 справу ЄУН 387/1575/25 за вказаним позовом передано на розгляд судді Солоненко Т.В..

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області в термін до 04.11.2025 подати до суду належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

21.10.2025, через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача Дейкун І.О., в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що інспектором поліції було дотримано положень КУпАП під час складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

При цьому суд зважає, що відповідачем залишено без виконання вимоги суду в частині надання належним чином завіреної копії матеріалів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122. КУпАП.

З урахуванням вимог ст.ст.257-263 КАС України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Враховуючи положення ст.9 КАС України якими в адміністративному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 1 ст. 7 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 22.09.2025 поліцейським відділення поліції №2 (с-ще Добровеликівка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовим поліції Приступою Д.С. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови 22.09.2025 о 16:48:24 в селищі Добровеличківка, вул. Європейська, 30, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п. 9.2 б ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. За наслідками розгляду справи інспектором на позивачку накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст.55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XIIвстановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів Українивід 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з ч. 2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з дефініції, наведеної у статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 цього Кодексу розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (абз. 2 ч. 1 ст. 222 КУпАП).

Відповідно допункту 4 розділу ІІ нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі-Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачка стверджує, що не вчиняла будь-яких маневрів, що визначаються п. 9.2. б ПДР України, а саме зміни руху, перестроювання, повороту або розвороту не здійснювала, осьову або умовно-осьову дорожню розмітку не перетинала, на вказаному відрізку дороги не починала рух та не здійснювала зупинку, тому вимоги п. 9.2 б ПДР України не порушувала.

У спростування доводів позову і підтвердження вини позивачки, відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому перераховує норми чинного законодавства, якими керувалася посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення.

При цьому, як зауважено судом вище, відповідачем не надано, на вимогу суду, засвідчених копій матеріалів про адміністративне правопорушення складених відносно ОСОБА_1 ч. 2 ст. 122 КУпАП, обмежившись лише наданням відзиву на позовну заяву.

Відтак, за наявними матеріалами справи неможливо встановити порушення позивачкою п. 9.2. б ПДР України під час руху вулицею Європейська, 30 в селищі Добровеличківка 22 вересня 2025 року о 16 годині 48 хвилин.

Дослідивши складену постанову серії ЕНА № 5781864 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачкою ПДР України, зокрема, не виконання вимог п. 9.2. б ПДР, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

При цьому суд зважає, що в п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що проводилась відеофіксація на нагрудну бодікамеру серія 700166.

Проте, до матеріалів справи не долучено відеозапис процедури розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складення відносно неї постанови про накладення адміністративного стягнення після зупинки керованого позивачкою автомобіля поліцейським.

Таким чином, порушуючи принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, а також механізми забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування пояснень ОСОБА_1 , свідків та інших відомостей, які необхідні для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом та будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини ОСОБА_1 ..

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимогст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться в постановах про адміністративне правопорушення, у зв`язку з тим, що самі по собі постанови про адміністративне правопорушення не можуть бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивачкою, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивачки.

Оскільки належних та допустимих доказів правомірності дій суб`єктом владних повноважень не надано, суд дійшов до висновку щодо протиправності винесеної постанови.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому, підлягає скасуванню.

Згідно п. 1ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки не встановлено обставин, які б свідчили про склад адміністративного правопорушення, вчиненого позивачкою, провадження у справі про це правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, позивачкою ставиться вимога про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕНА №5781864 протиправною.

За приписами ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказана норма процесуального Закону містить вичерпний перелік дій, які може вчинити суд при винесенні рішення і не передбачає визнання постанови протиправною, що виключає правові підстави для задоволення зазначеної вимоги позивачаки

Враховуючи вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, позивачці підлягає до відшкодування судовий збір в розмірі 302,80 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 139, 243, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, третя особа поліцейський відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовий поліції Приступа Дмитро Сергійович про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення- задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5781864 від 22.09.2025, винесену поліцейським відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовим поліції Приступою Дмитром Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАПта накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач:Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. Віктора Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, ).

Третя особа: поліцейський відділення поліції №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області рядовий поліції Приступа Дмитро Сергійович (вул. Центральна, 115, с-ще Добровеличківка Новоукраїнського району, Кіровоградської області).

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО