Справа № 440/9839/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 р. Справа № 440/9839/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 01.07.25 по справі № 440/9839/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.05.2024 №0-1601-UA0084693 та №0-1601-UA0025447, якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань за 2023 рік за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості" у розмірі 9507,27 грн та 3711,86 грн відповідно.

Рішенням Полтавського окружного адміністративний суду від 01.07.2025 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.05.2024 №0-1601-UA0084693.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.05.2024 №0-1601-UA0025447.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 968 грн 96 коп.

Повернуто ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України частину судового збору у сумі 968 грн 96 коп, як надміру сплачений відповідно до квитанції про сплату №1817-9756-7860-5535 від 21.08.2024.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративний суду від 01.07.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що при проведенні звірки на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_1 має у власності об`єкти нерухомості, а саме квартиру загальною площею 84,8 кв.м. та житловий будинок 434,4 кв.м. Зазначає, що податкові повідомлення - рішення винесені правомірно згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно, відтак скасуванню не підлягають.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що обчислена відповідачем сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень від 09.05.2024 №0-1601-UA0084693 та №0-1601-UA0025447 є помилковою, внаслідок включення податковим органом до розрахунку показників житлової площі, які не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюю, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУДПС як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами.

09.05.2024 ГУ ДПС в Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1601-UA0084693, згідно з яким відповідно до пп. 54.3.3 ст. 54, пп. 266.7.2 ст. 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості", яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 434,40 м2 у розмірі 9507,27 грн.

09.05.2024 ГУ ДПС в Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1601-UA0025447, згідно з яким відповідно до пп. 54.3.3 ст. 54, пп. 266.7.2 ст. 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за 2023 рік за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості", яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 84,80 м2 у розмірі 3 711,86 грн.

Не погоджуючись із правомірністю прийнятих податкових повідомлень-рішень, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Підпунктом 54.3.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За змістом пп. 266.1.1 ст. 266 ПК України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.2.1 ст. 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктом 266.4.1 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості. (пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України).

Згідно з пп. 266.9.1 ст. 266 ПК України, податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи - платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:

- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

- права на користування пільгою із сплати податку;

- розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.

Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Громадяни - власники декількох об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, розміщених в різних населених пунктах, для проведення звірки даних можуть звернутися до фіскального органу за місцем проживання (реєстрації).

Зазначена норма передбачена пп. 266.7.3 ст.266 ПК України.

Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

З інформаційної довідки №394277425 від 10.09.2024 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що у власності ОСОБА_1 наявні об`єкти житлової нерухомості, а саме:

- квартира загальною площею 84,8 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- будинок у частці 1/2, загальною площею 434,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 56-58).

Водночас, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 30.08.2005 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Оленюк С.Я., загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав померлому гр. ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є його син - ОСОБА_1 , складає 43,4 м2. При цьому державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Оленюк С.Я. здійснено виправлення у заповіті, відповідно до якого "Викреслене "434,4" не читати. Правильно читати "43,4", що засвідчено підписом та відбитком печатки нотаріуса (а.с. 39).

Відповідно до Технічного паспорту Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, загальна площа садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 становить саме 43,4 м2, а не 434,4 м2 (а.с. 41-42).

Таким чином, у власності позивача перебуває будинок у частці 1/2, загальною площею 43,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира загальною площею 84,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, як свідчать розрахунки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, обчислення суми податку з об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_1 , здійснено податковим органом виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів 519,20 м2, зменшеної відповідно до пп. "в" пп. 266.4.1 ст. 266.4 ПК України.

В свою чергу, судовим розглядом підтверджено, що загальна площа об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_1 , складає 106,5 м2 (84,8 м2 + 21,7 м2 (43,4 м2 / 2)), а не 519,20 м2.

Таким чином, обчислена відповідачем сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до спірних податкових повідомлень-рішень №0-1601-UA0084693 та №0-1601-UA0025447 від 09.05.2024 є помилковою внаслідок включення податковим органом до розрахунку показників житлової площі.

При цьому, колегія суддів враховує, що помилка державного органу не повинна спричиняти відповідальність особи, оскільки таку помилку допустив державний орган, отримавши некоректну інформацію.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносни та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 по справі № 440/9839/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова