Справа № 460/7983/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м. Рівне №460/7983/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення від 03.02.2025 №71, зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу періоду догляду за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як дитиною потерпілою від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку в період з 23.12.1997 по 31.12.2000, призначити у відповідності до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зниженням пенсійного віку на повних 6 років, з дня подання заяви про призначення пенсії, з 11.11.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу часу догляду за потерпілою дитиною до 12 років, що призвело до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає, що відповідач порушив його право на соціальний захист, у зв`язку із чим просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 07.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про причини неподання суд не повідомив.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши, позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською облдержадміністрацією 17.10.1995.

Згідно з довідкою від 07.08.2024 №13/08-323, виданою Старостинським округом №8 Сарненської міської ради Рівненської області, позивач зареєстрований в с.Довге Сарненського району Рівненської області з 01.01.1986 по 16.11.1988, з 05.11.1990 по даний час.

11.11.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

За результатами розгляду відповідного звернення органом Пенсійного фонду було винесено рішення №71 від 19.11.2024 про призначення пенсії за віком з 12.09.2024.

Відповідно до листа від 29.11.2024 №1700-0305-9/67988, адресованому Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області просило повернутися до розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.11.2024 щодо призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За змістом цього листа, за результатами перевірки пенсійної справи, встановлено, що до страхового стажу неправомірно враховано періоди догляду за дитиною потерпілою від ЧК до 12 років з 23.12.1994 по 22.12.1997, оскільки догляд до досягнення дитини 3-х річного віку зараховується матері. Натомість необхідно зарахувати період догляду за дитиною потерпілою від ЧК до 12 років з 02.12.2003 по 31.12.2003 та внести періоди з 01.07.2000 по 27.12.2001 та з 02.12.2003 по 31.12.2003 в заробітну плату «0». Також догляд за особою, яка досягла 80-річного віку внести згідно довідки від 09.08.2024 №06-35/1706 та індивідуальних відомостей. Згідно довідки від 21.08.2023 №17 ОСОБА_1 працював у Харкові з 17.03.1992 по 13.06.1994 та з 06.03.1991 по 12.11.1991 в колгоспі «Промінь» Локачинського району Волинської області.

Надалі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській було винесено рішення №71 від 03.02.2025, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 25 років.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж позивача складає 23 роки 7 місяців 10 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано час догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку з 23.12.1997 по 31.12.2000, оскільки згідно з актом перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.12.2024 №1700-1102-1/7237, встановлено, що заявник працював у м.Київ.

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах, останній звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз зазначених правових норм вказує на те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Суд вказує, що в межах розгляду даної справи, спірних правовідносин щодо періоду проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, станом на 01.01.1993 між сторонами не виникало.

Як вже зазначалося, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно дост.55 Закону №796-XII позивачу слугував факт відсутності необхідного страхового стажу (25 років). За твердженнями відповідача страховий стаж позивача становить 23 роки 7 місяців 10 днів.

Так, до страхового стажу позивача не зараховано період догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку з 23.12.1997 по 31.12.2000, оскільки згідно з актом перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.12.2024 №1700-1102-1/7237, встановлено, що заявник працював у м.Київ.

Визначаючись щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини 2статті 24 Закону №1058-ІV.

Абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону №1058-ІVпередбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з цим, п. 13 ст. 30 Закону №796-ХІІ, визначено що потерпілим дітям, визначених у п. 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Відповідно до пункту 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час догляду одного з батьків за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі:

- свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть);

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення;

- заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

- документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є:

- виписка з трудової книжки;

- відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

- інформація із системи персоніфікованого обліку.

Так, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.2025, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.12.2009 ОСОБА_2 є дитиною, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За відомостями, зазначеними у трудовій книжці позивача НОМЕР_4 , трудова діяльність останнього, зокрема, у період з 23.12.1997 по 31.12.2000 відсутня.

Разом з цим, відповідач як на підставу незарахування спірного періоду посилається на акт перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії від 17.12.2024 №1700-1102-1/7237, яким встановлено, що заявник працював у м.Київ.

Однак, суд зауважує, що відповідно змісту акту перевірки від 17.12.2024 №1700-1102-1/7237 предметом такої перевірки був факт реєстрації позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, зокрема, відомостей, зазначених у довідці від 07.08.2024 №13/08-23, а не аж ніяк трудової діяльності позивача або встановлення факту догляду останнім за потерпілою дитиною до досягнення нею 12-річного віку.

Суд зазначає, що зазначення у погосподарських книгах у графі «Місце роботи» - МСУ-2, Київ не може беззаперечно свідчити про факт роботи позивача, оскільки відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ та п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідні ж відомості за спірний період у трудовій книжці позивача відсутні.

Жодних беззаперечних доказів щодо працевлаштування позивача у період з 23.12.1997 по 31.12.2000 відповідачем до матеріалів не надано.

Суд зауважує, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку №637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).

Разом з тим, згідно статті 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Також згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Зі змісту викладених положень слідує, що органи, які призначають пенсію мають право перевіряти надані заявником документи, а саме вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо трудової діяльності позивача щодо спірного періоду.

Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами того факту, що у спірний період позивач та не здійснював за потерпілою дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 12-річного віку.

Таким чином, відповідач спірним рішенням безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період догляду за дитиною до досягнення нею віку 12 років, як постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС з 23.12.1997 по 31.12.2000 та повторно розглянути питання про призначення пенсії за його заявою від 11.11.2024, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, прийнявши відповідне рішення.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №71 від 03.02.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною до досягнення нею віку 12 років, як постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС з 23.12.1997 по 31.12.2000 та повторно розглянути питання про призначення пенсії за його заявою від 11.11.2024, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, прийнявши відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області витрати у виді судового збору у сумі 1211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 18 листопада 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін