Справа № 644/5617/25
Суддя: Паляничко Д. Г.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Паляничко Д. Г.
Справа № 644/5617/25
Провадження № 2-а/644/172/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Паляничко Д.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Костильова О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 2б в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національній поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, ), Адаменка Сергія Андрійовича поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ (03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, б. 9) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад:

1.1.1. позиції позивача

25 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 /позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Харкова з позовною заявою до Адаменка Сергія Андрійовича поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ (надалі за текстом - Адаменко С.А./відповідач) про скасування постанови поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції м. Київ, Адаменка Сергія Андрійовича про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що 15.06.2025 поліцейським 1 взводу 7 роти 4 батальйону полку №1 Управління патрульної поліції м. Київ Адаменком Сергієм Андрійовичем складено постанову серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, за те, що 15.06.2025 о 13 год 25 хв у м. Києві по бульвару Тараса Шевченка, 1, керуючи транспортним засобом Honda Ridgeline номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11,чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України.

Позивач вважає, що вище вказана постанова серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 складена незаконно, оскільки він Правила дорожнього руху не порушував, лише намагався перестроїтися до другої полоси, що відповідає п. 17.2 ПДР, але через великий потік машин одразу це зробити не вийшло. Крім цього, позивач зазначає, що працівником поліції не було йому надані будь-які докази скоєння правопорушення, з поясненням що вони можуть бути надані пізніше. Окрім цього, під час розгляду справи порушено право позивача на захист, оскільки ним було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи задля залучення захисника, на яке він отримав спочатку згоду поліцейського, узгодивши дату слухання справи, а потім відмову поліцейського. Оскільки останній йде у відпустку.

У зв`язку з зазначеним вище, ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням його права на захист.

1.2.заперечень відповідача

20 серпня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, вважав їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

По суті справи відповідачем зазначено, що ОСОБА_2 15.06.2025 о 12 год 50 хв за адресою: м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 1, керуючи ТЗ Honda Ridgeline д.н.з. НОМЕР_3 , здійснив рух на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, шляхом накладення на нього штрафу у розмірі 680,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Разом з тим п. 1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР. Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. На дорозі зі смугою для маршрутних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів по цій смузі (п. 17.1 ПДР).

Відповідач зазначив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення проводилася відеофіксація на службову боді-камеру НК № 473826. Серед доказів в даній справі є відеозапис вищезазначеної боді-камери НК № 473826, чим керувався Інспектор, розглядаючи справу, про що зазначено в п. 7 оскаржуваної постанови, тому твердження позивача щодо відсутності доказів в справі не підтверджуються.

Під час розгляду справи від позивача надійшло усне клопотання про перенесення дати розгляду справи для ознайомлення із матеріалами справи на інший день. Неможливість ознайомлення позивача із відеозаписом службової боді-камери на місці зупинки, на якому видно сам факт правопорушення, не є обставиною, що виключає факту скоєння цього правопорушення.

Відповідач, з урахуванням спрощеної процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення ДПП не вбачає порушення прав позивача, що могло б призвести до неправильного вирішення справи. Таким чином, Інспектор, відмовляючи ОСОБА_1 у перенесенні дати та місця розгляду справи, не допустив безпідставного затягування із розглядом справи, яка передбачає спрощену процедуру розгляду. З урахуванням наявного відеозапису боді-камери ОСОБА_1 добре усвідомлював, за що він був зупинений та з приводу чого відбувався розгляд справи, та це виключає протиправність дій Інспектора.

Департамент патрульної поліції також звертає увагу ОСОБА_1 є діючим адвокатом, обліковується в Раді адвокатів Харківської області, статус якого підтверджується даними Єдиного реєстру адвокатів України, згідно якого він має відповідне свідоцтво № 5302, видане 26.12.2018 Радою адвокатів Донецької області. Позивач має зареєстрований кабінет в системі Електронний суд», що означає його освіченість та обізнаність в галузі права, тим більше в справах, де передбачено спрощену процедуру розгляду, в рамках якої щодо нього винесена оскаржувана постанова. Заразом, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 після зупинки підтвердив, що має близько 23 штрафів за порушення ПДР та він оскаржив кожен із них, крім одного.

Із відеозапису нагрудної боді-камери НК № 473826 за 15.06.2025 вбачається, що інспектор веде спостереження за дотримання ПДР іншими учасниками дорожнього руху, як в полу зору Інспектора потрапив ТЗ Honda Ridgeline д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, наближаючись до Інспектора, при цьому побачивши Інспектора, водій почав маневр перестроювання на смугу лівіше, але вона була зайнята іншими ТЗ, які рухалися в попутному напряму, тому водій ТЗ Honda Ridgeline, але його не пропускали. Інспектор, помітивши порушення ПДР, за допомогою жезла декілька разів зробив вимогу про зупинку коло нього у правого краю проїзної частини, таким чином зупинка ТЗ ОСОБА_1. правомірна, відповідала вимогам п. 23, 25 Закону України «Про національну поліцію».

Департамент патрульної поліції не погоджується з твердженням позивача, що він рухався по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, посилаючись п. 17.2 ПДР, оскільки згідно наявного відеозапису нагрудної камери Інспектора на ТЗ ОСОБА_1. не були включені покажчики поворотів, крім того, ОСОБА_1. підтвердив, що він до зупинки поліцією 300-500 м рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів, що не відповідає вимогі п. 17.1 ПДР. З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

2.заяви, клопотання

07 липня 2025 року від ОСОБА_1. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків.

20.08.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова від представника Департаменту патрульної поліції - Тарадая Володимира Вікторовича, який діє на підставі довіреності № 18032/41/3/01-2024 від 13.12.2024, надійшов відзив на позовну заяву.

30 вересня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

3.інші процесуальні дії у справі

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 25.06.2025 справа № 644/5617/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Адаменка С.А. поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ про скасування постанови залишено без руху та надано строк десять днів для усунення недоліків.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 08.07.2025 провадження по вищевказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що 15.06.2025 о 13 год 25 хв він був зупинений поліцейським Управління патрульної поліції м. Київ Адаменком Сергієм Андрійовичем за порушення вимог п. 17.1 ПДР України, оскільки здійснив рух на смузі для маршрутних ТЗ, позначеною дорожнім знаком 5.11, керуючи транспортним засобом Honda Ridgeline, номерний знак НОМЕР_2 у м. Києві по бульвару Тараса Шевченка, 1, внаслідок чого його притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф на підставі постанови серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025, з якою він не згодний та вважає її необгрунтованою та такою, що складена з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху, лише намагався після здійснення повороту перестроїтися зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів, але через великий потік машин та щільний рух він не міг одразу повернути в смугу ліворуч для звільнення смуги для маршрутних транспортних засобів. У зв`язку з цим, щоб не створювати аварійної ситуації, проїхав незначну відстань по смузі для руху маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, після цього його пропустили і він перестроївся в ліву смугу. Перебуваючи вже у дозволеній (середній) смузі позивач помітив, що його зупиняють патрульні, тобто фактично його зупинено патрульним вже у центральній лівій смузі для руху.

ОСОБА_1. також пояснив, що під час повідомлення причин зупинки та складання постанови поліцейський Адаменко С.А. не взяв до уваги пояснення позивача, крім цього, працівником поліції не були надані будь-які докази правопорушення, з поясненням що вони можуть бути надані пізніше. Окрім цього, під час розгляду справи порушено право позивача на захист, оскільки ним заявлено клопотання про відкладення розгляду справи задля залучення захисника, на яке він отримав спочатку згоду, погодивши відповідну дату слухання по справі, а згодом відмову поліцейського, у зв`язку з тим, що останній перебуватиме у відпустці.

У зв`язку з зазначеним вище, позивач вважає постанову серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи та порушення його права на захист.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Адаменко Сергій Андрійович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

4. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та докази

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли адміністративні правовідносини у сфері законодавства про правопорушення на транспорті щодо порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Судом досліджено позов, відзив на позов, проаналізовано матеріали судової справи № 644/5617/25, досліджено та оцінено докази на належність, допустимість, достовірність, а також достатність як кожного окремо, так у їх сукупності та встановлено.

Постановою серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680,00 грн, за те, що 15.06.2025 о 13 год 25 хв у м. Києві по бульвару Тараса Шевченка, 1, керуючи транспортним засобом Honda Ridgeline номерний знак НОМЕР_2 здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11,чим порушив вимоги п. 17.1 ПДР України.

Відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції ID реєстратора 473826, долученого разом з відзивом на позов на оптичному диску зафіксовано рух ТЗ Honda Ridgeline д.н.з. НОМЕР_2 на смузі для маршрутних транспортних засобів, вимогу поліцейського, за допомогою жезла, про зупинку коло нього у правого краю проїзної частини (час запису 13:04:32-13:05:16); водієм зазначено, що останній після здійснення повороту праворуч намагався перелаштуватись зі смуги для маршрутного транспорту близько 300-400 м, але його не пускали (час запису 13:05:30-13:06:15), ОСОБА_1 не сперечається, що він порушив (час запису 13:07:00-13:07:05); працівник поліції повідомляє, що ним буде розглянута справа про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, роз`яснює права водію відповідно до ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема права ознайомлення з матеріалами справи, надавати докази, заявляти клопотання тощо, а також право користуватись послугами адвоката та іншого фахівця в галузі права (час запису 13:09:12-13:10:45), від ОСОБА_1 надійшла усна заява про перенесення розгляду справи, щоб скористатися правом на залучення фахівця у галузі права (час запису 13:10:46-13:11:21); працівником поліції задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та узгоджено дату розгляду на четвер на 19.06.2025 о 19 год (час запису 13:13:14-13:15:05); працівником поліції відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що останній йде у відпустку (час запису 13:18:27-13:20:12); працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, роз`яснює строки оскарження постанови та строки сплати штрафу (час запису 13:22:22-13:23:00).

5. Докази, відхилені судом, мотиви їх відхилення. Мотивована оцінка.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач у своєму позові та відповідач у наданому відзиві на позов, оцінивши надані докази, суд дійшов такого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав

Суд ставиться критично до доводів відповідача щодо невідповідності пояснень ОСОБА_1 про виїзд з повороту та складність перелаштування зі смуги для руху маршрутних транспортних засобів у свою ліву смугу загального транспорту згідно з п. 17.2 ПДР, оскільки відповідачем при винесені оскаржуваної постанови та розгляді справи в суді не спростовано доводів позивача про те, що позивач дійсно здійснив поворот праворуч на бульвар Тараса Шевченка, а виїхавши, автоматично потрапив на смугу призначену для руху маршрутних транспортних засобів, не надано доказів зворотного, а також доказів, що підтверджують умисний тривалий час руху транспортного засобу Honda Ridgeline по смузі руху маршрутних транспортних засобів в суперечи положенням п. 17.1 ПДР, що не спростовує доводи ОСОБА_1 , який виконуючи вказаний маневр керувався п. 17.2. ПДР України.

За приписами п. 17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Окрім наведеного, суд бере до уваги, що на долученому відеозаписі на оптичному диску з нагрудної камери працівника поліції ID реєстратора 473826, вбачається рух саме транспортного засобу Honda Ridgeline на 13:04:22 хв часу запису, що здійснює маневр перелаштування зі смуги для маршрутних транспортних засобів у ліву смугу загального призначення, зокрема цей ТЗ можна ідентифікувати з 13:04:22 часу запису виключно по супроводу джерел спрямованого світла фар авто та відслідковуючи його наближенні до інспектора, а посилання відповідача на час запису 13:04:24, з якого ніби вбачається рух по смузі маршрутних транспортних засобів не відповідає дійсності, оскільки при дослідженні відеозапису з ID реєстратора 473826 не можливо чітко встановити обставини, які б вказували про рух транспортного засобу Honda Ridgeline номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 для маршрутних транспортних засобів, оскільки на відео з моменту часу запису 13:04:24 вбачається факт перелаштування у ліву смугу ТЗ, покажчик повороту якого міг бути увімкнений заздалегідь.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що наданий стороною відповідача доказ у вигляді відеозапису фіксації правопорушення не доводить подію правопорушення, а будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем не надано, так як і не спростовано відповідачем того, що ОСОБА_1 дійсно здійснено виїзд на смугу маршрутних транспортних засобів бульвара Тараса Шевченка, яка відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, після виїзду з повороту іншої вулиці.

Отже, відповідачем під час розгляду справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, адже сам факт руху водія на смузі для маршрутних ТЗ, не свідчить про порушення водієм вимог п.17.1 ПДР України, оскільки п.17.2 ПДР України дозволяє такий рух водію, який здійснив заїзд на смугу для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, під час виїзду на дорогу.

Також, суд установив, що поліцейським 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ Адаменком С.А. під час складання постанови не було наведено позивачу доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було надано можливості огляду відеозапису з нагрудної бодікамери, та не зазначено мотивів відхилення доводів, на які посилався позивач.

Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, інспектором патрульної поліції не досліджувались, а отже - до уваги не брались, що не відповідає п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якою зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП, а також у ній, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення (зокрема й ст. 279 КУпАП) встановлено чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд бере до уваги зафіксовану на відеозаписі з ID реєстратора 473826 усну заяву ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи під час складання оскаржуваної постанови стосовно позивача серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 задля залучення до розгляду справи фахівця у галузі права (час запису 13:10:46-13:11:21), попередньо задоволено оголошеної заяви поліцейським, відкладення розгляду справи та узгодження дати розгляду на четвер на 19.06.2025 о 19 год (час запису 13:13:14-13:15:05), а також подальшу відмову поліцейським у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що останній йде у відпустку (час запису 13:18:27-13:20:12), та подальший розгляд справи стосовно позивача.

Заразом суд ставиться критично до твердження відповідача про те, що позивач є адвокатом, що свідчить про його обізнаність та освідченість у галузі права, тим паче у справах, де передбачено спрощену процедуру, тому не надання позивачу право на правову допомогу не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, так як позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у суді.

Так, суд не бере до уваги вказані вище доводи, оскільки дійшов висновку, що вони носять дискримінаційний характер та трактуються відповідачем у вигідній для нього позиції.

Суд зауважує, що право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги незалежно від її соціального походження, майнового стану, професійного статусу, місця роботи/служби або іншими ознаками.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 зазначено, що важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер. У контексті частини першої цієї статті „кожен має право на правову допомогу" поняття „кожен" охоплює всіх без винятку осіб - громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають на території України. Здійснення права на правову допомогу засноване на дотриманні принципів рівності всіх перед законом та відсутності дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 21, частини перша, друга статті 24 Основного Закону України).

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Положення частини першої статті 59 Конституції України „кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує (пункт 1 резолютивної частини, абзаци третій, п`ятий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини) Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009

Отже, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи заявленого позову, зокрема й про те, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності йому не було забезпечено можливість скористатися правовою допомогою, про що він заявляв клопотання, тому суд дійшов переконання, що поліцейський 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ Адаменко С.А. не забезпечив права позивача, передбачені статтею 268 КУпАП, чим порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

З системного аналізу ст. 246, 258, 283 КУпАП вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в цьому випадку - поліцейським патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Крім того, як зазначає пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Суд, також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи. Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

7. Порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Позивача незаконно, несправедливо та необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності, чим порушили його права передбачені Конституцією України, а також положеннями чинного законодавства щодо порядку притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, відповідачем не доведено складу адміністративного правопорушення, а при складанні протоколу та постанови допущено значні порушення вимог закону, зокрема рішення відповідача ґрунтується на загальних нормах права, без конкретики у посиланні на обставини справи, проігноровано доводи наведені позивачем, що підтверджують факт невиконання відповідачем норм чинного законодавства щодо належного порядку оформлення та складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, чим грубо порушено право на об`єктивний розгляд справи, що стало причиною звернення за захистом до суду, гарантованим ч.4 ст. 32 Конституції України.

8. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених ч. 1, 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, виноситься без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

За змістом п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, що і підтверджується показаннями позивача.

Згідно з п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.4 (ґ) ПДР України до групи інформаційно-вказівних знаків відносяться знаки, що запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Так, дорожнім знаком 5.11. «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» визначено, що смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів.

Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Згідно з п. 1.10 ПДР України маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів. Велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому. Велосипедист - особа, яка керує велосипедом.

Відповідно до п. 17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Водночас, згідно п. 17.2 ПДР, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Статтею 280 КУпАП визначено, що особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст. 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

За приписами ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

9.Норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Судом застосовано усі норми права, на які посилалися сторони.

10.Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становить 3028 грн 00 коп.

На підставі викладеного, позивачем сплачено суму судового збору, яка відповідає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 605 грн 60 коп, станом на час подання позовної заяви, що підтверджується квитанцією від 11.04.2025.

Згідно з п.2 ч.5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 279, 286-289, 293 КУпАП, ст. 59, 62 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національній поліції України, Адаменка Сергія Андрійовича поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Києва серії ЕНА № 4983500 від 15.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Повне ім`я/найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , серії паспорта НОМЕР_4 виданий 07.11.2012 Жовтневим РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, ел. пошта тел. 17

Відповідач - Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, , ел. пошта тел. 82.

Відповідач - Адаменко Сергій Андрійович поліцейського 1 взводу 7 роти 4 батальйону Полку-1 Управління патрульної поліції м. Київ, адреса: 03048, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, б. 9, , ел. пошта .

Суддя Д.Г. Паляничко