Справа № 420/29183/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області від 30 липня 2025 року № -2025-2 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 року вх. № 25162 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, внаслідок загибелі ОСОБА_2 доньки ОСОБА_1 , з урахуванням позиції та висновків суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 29 березня 2022 року загинула його донька внаслідок руйнування будівлі Миколаївської обласної ради від ракетного обстрілу військовими Російської Федерації, яка працювала на посаді заступника начальника відділу розвитку внутрішньої торгівлі, підприємництва та регуляторної політики управління економічного розвитку та стратегічного прогнозування, та перебувала під час обстрілу в будівлі Миколаївської обласної ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22.

20.03.2023 року був прийнятий Закон України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України», який набрав чинності 01.05.2023 року.

Як зазначив позивач, 10.02.2025 року на підставі ст.1 цього Закону він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області із заявою вх. 5391 щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування в наслідок агресії Російської Федерації проти України, за результатами розгляду якої відповідачем було відмовлено у призначенні такої допомоги через непідтвердження родинних відносин.

У зв`язку наведеним позивач звернувся до суду для встановлення факту батьківства. Отримавши рішення суду, яке набрало законної сили 17.07.2025 року, позивач вдруге звернувся до відповідача 21.07.2025 року з заявою про отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України №2980-ІХ, однак Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області постановою від 30.07.2025 року № -2025-2 відмовило у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку зі спливом трьохрічного строку реалізації права на призначення і виплату допомоги, відповідно до частини 5 статті 3 Закону України № 2980-ІХ від 20.03.2023 року.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Доводи позивача мотивовані тим, що трирічний термін реалізації права на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги передбаченої статтею 1 Закону України № 2980-ІХ від 20.03.2023 року почався з моменту набрання чинності Законом України № 2980-ІХ від 20.03.2023 року, тобто з 01.05.2023 року та спливає 01.05.2026 року.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

09.09.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого ГУ ПФУ в Миколаївській області вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що відповідно до Закону України №2980 особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Реалізація права отримувачів на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, здійснюється з дати встановлення інвалідності або загибелі (смерті) особи у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 р. воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Оскільки згідно акту розслідування нещасного випадку по формі Н-1/П від 29.04.2022 з ОСОБА_2 нещасний випадок на виробництві стався 28.03.2022, а з заявою про призначення одноразової грошової допомоги позивач звернувся 21.07.2025 року, строк реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №2980 сплив.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що оскаржуване рішення, прийняте у формі постанови, є правомірним та прийнятим відповідно до положень діючого законодавства.

Інші заяви, клопотання та додаткові докази до суду станом на момент розгляду справи не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи.

У зв`язку з загибеллю його доньки, ОСОБА_2 , внаслідок руйнування будівлі Миколаївської обласної ради від ракетного обстрілу військовими Російської Федерації, 10.02.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України».

Зокрема, актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 березня 2022 року о 08 год. 44 хв у будівлі Миколаївської обласної ради, підтверджено, що 29 березня 2022 року о 8 год. 00 хв. працівник Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 приступила до роботи і знаходилася в будівлі Миколаївської обласної ради на п`ятому поверсі під час ракетного обстрілу. 29 березня 2022 року 08 год. 44 хв. після ракетного обстрілу збройними силами Російської Федерації був зруйнований дев`ятиповерховий адміністративний будинок Миколаївської обласної державної адміністрації, в результаті чого ОСОБА_2 загибла.

Комісія виснувала, що груповий нещасний випадок, однією з потерпілих в якому є заступник начальника відділу розвитку внутрішньої торгівлі, підприємництва та регуляторної політики управління економічного розвитку та стратегічного прогнозування ОСОБА_2 , стався під час перебування на робочому місці та виконання посадових обов`язків у робочий час.

За результатом розгляду заяви від 10.02.2025 року, постановою від 19 лютого 2025 року № -2025-1 позивачу було відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги, оскільки родинні відносини не підтверджено. Встановлено, що в свідоцтві про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 від 23.01.1971, в графі батько зазначено - « ОСОБА_4 », тоді як паспорт громадянина України виданий на ім`я - ОСОБА_1 . Також позивача повідомлено про право звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 04.06.2025 року у справі №523/4691/25 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин; визнано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з даним Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 04.06.2025 року у справі №523/4691/25 набрало законної сили 19.09.2025 року.

Отримавши рішення суду від 04.06.2025 року у справі №523/4691/25 про встановлення батьківства, позивач вдруге звернувся до відповідача з заявою від 21.07.2025 року щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України внаслідок нещасного випадку, що стався 29.03.2025.

Постановою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.07.2025 року № -2025-2 відмовлено позивачу у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку зі спливом трьохрічного терміну реалізації права на призначення і виплату допомоги, відповідно до частини 5 статті 3 Закону України № 2980-ІХ від 20.03.2023 року.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України № 2980-ІХ від 20.03.2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

З метою підтримки осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей, було прийнято Закон України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, шкоду працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» від 20.03.2023 №2980-ІХ (далі - Закон №2980-ІХ) визначено, що право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю мають особи з числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону №2980-ІХ у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей.

Згідно п.2 ч.2 ст.6 Закону №2980-ІХ право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, мають також особи, визначені частиною третьою статті 1 цього Закону, у разі загибелі (смерті) осіб, визначених частиною другою статті 1 цього Закону, у період з 24 лютого 2022 року до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.05.2023).

Частиною 3 ст. 1 Закону №2980-ІХ визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу;

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 2 Закону №2980-ІХ встановлено, що одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю, на яку має право особа згідно із цим Законом, встановлюється у таких розмірах:

1) особам з інвалідністю I групи - 800 тисяч гривень;

2) особам з інвалідністю II групи - 500 тисяч гривень;

3) особам з інвалідністю III групи - 200 тисяч гривень;

4) у разі загибелі (смерті) - 1 мільйон гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону №2980-ІХ одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України. Визначений Кабінетом Міністрів України орган безоплатно в порядку електронної взаємодії отримує необхідну інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, у тому числі з Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру судових рішень, Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів тощо, про осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Порядок отримання інформації з реєстрів та інформаційних баз даних визначається розпорядником персональних даних, що містяться у відповідних реєстрах або базах даних.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону №2980-ІХ одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення і виплату, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Відповідно до ч.ч. 5-6 Закону №2980-ІХ особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю), передбаченої Законом №2980-ІХ, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 №1396 (далі - Порядок №1396).

Відповідно до п. 2 Порядку №1396 особи, які відповідно до статті 1 Закону мають право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (далі - отримувачі), подають до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган) заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - заява), за формою згідно з додатком.

Особа, зазначена у частині першій статті 1 Закону, має право скласти в письмовій довільній формі на випадок своєї загибелі (смерті) особисте розпорядження про виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю особі (особам) за її вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження).

Незалежно від змісту особистого розпорядження малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (непрацездатний вдівець), непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи, зазначеної в частині першій статті 1 Закону, мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю в розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати такої допомоги за відсутності особистого розпорядження.

Як встановлено судом, позивач є батьком ОСОБА_2 , яка загибла внаслідок ракетного обстрілу військовими Російської Федерації будівлі Миколаївської обласної ради 29.03.2022 року, що підтверджено актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 березня 2022 року о 08 год. 44 хв у будівлі Миколаївської обласної ради.

У момент загибелі ОСОБА_2 перебувала на посаді заступника начальника відділу розвитку внутрішньої торгівлі, підприємництва та регуляторної політики управління економічного розвитку та стратегічного прогнозування Миколаївської обласної ради. Нещасний випадок стався під час перебування на робочому місці та виконання посадових обов`язків у робочий час.

Вважаючи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ч. 2 ст. 1 Закону №2980-ІХ, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою від 21.07.2025 року.

Однак, оскаржуваною постановою позивачу було відмовлено у здійсненні такої допомоги з підстав пропуску ним трьохрічного терміну реалізації такого права.

На думку позивача, перебіг трьохрічного строку для нього почався 01.05.2023 року, тобто з моменту набрання законної сили Законом №2980-ІХ, який відповідно закінчиться 01.05.2026 року. А отже, як стверджує позивач, заява від 21.07.2025 року була подана ним у межах строку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги за Законом №2980-ІХ.

Щодо вищевикладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 Закону №2980-ІХ особи, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до п. 8 Порядку №1396 отримувачі, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Реалізація права отримувачів на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, здійснюється з дати встановлення інвалідності або загибелі (смерті) особи у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 р. воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам.

Таким чином, доводи позивача щодо початку перебігу трьохрічного строку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги з моменту набрання законної сили Законом спростовуються п. 8 Порядку №1396, де чітко визначено що реалізація права отримувачів на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, здійснюється, у даному випадку з дати загибелі (смерті) особи.

Дата загибелі доньки позивача - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, трьохрічний термін для звернення позивача за призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги сплив 29.03.2025 року.

Тобто, при зверненні з заявою від 21.07.2025 року, термін реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги пропущено.

Разом з цим, суд враховує, що вперше з заявою щодо призначення одноразової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 звернувся від 10.02.2025 року, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, позивачу було відмовлено у задоволенні такої заяви з підстав відсутності доказів родинних відносин. А саме, у зв`язку з різним написанням третьої букви прізвища позивача у свідоцтві про народження ОСОБА_3 та паспорті громадянина України ОСОБА_1 .

На переконання суду, звернувшись до відповідача вперше 10.02.2025 року, позивач реалізував своє право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, тобто здійснив усі залежні від нього дії для реалізації такого права. При цьому, обставини щодо неоднакового зазначення прізвищ у документах, які стали перешкодою в отриманні позивачем одноразової грошової допомоги, не залежали від позивача.

Таким чином, звернення позивача повторно до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області з заявою від 21.07.2025 року фактично обумовлено виправленням недоліків первинної заяви, до того ж, допущення та виправлення яких (прийняття судом рішення про встановлення родинних зв`язків) не залежало від позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивачем було дотримано термін реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлений ч.5 Закону №2980-ІХ. Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області від 30 липня 2025 року № -2025-2 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , прийняте з таких підстав, є протиправним

З урахуванням наведеного, суд з метою належного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 року вх. № 25162 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, внаслідок загибелі ОСОБА_2 доньки ОСОБА_1 , з урахуванням позиції та висновків суду.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 122, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївський області від 30 липня 2025 року № -2025-2 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.07.2025 року вх. № 25162 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, внаслідок загибелі ОСОБА_2 доньки ОСОБА_1 , з урахуванням позиції та висновків суду.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук